o
Shalom ja tervetuloa Jerusalemin studioomme!
Vieraanamme on Dege Feder,
etiopianjuutalainen tanssija ja muusikko.
Israeliin on tullut juutalaisia kaikista maan ääristä,
yli sadasta eri maasta.
Israelissa asuu nyt noin 120 000 etiopianjuutalaista.
2/3 heistä tuli Israeliin 30 viime vuoden aikana.
Etiopian juutalaisten vastaanottaminen asetti
ainutlaatuisen haasteen Israelin yhteiskunnalle
erilaisen kulttuurin, elämäntavan ja koulutuksen vuoksi.
Vieraamme Dege Feder muutti Israeliin 1985 Operaatio Mooseksessa.
Tuo operaatio oli ensimmäinen kahdesta suuresta operaatiosta,
joiden puitteissa Israeliin tuli
kymmeniä tuhansia juutalaisia Etiopiasta lyhyessä ajassa.
Keskustelemme nyt lähes 30 vuoden kuluttua
etiopianjuutalaisten sopeutumisesta Israelin yhteiskuntaan,
sekä sen joskus epätavallisista keinoista.
Esimerkki siitä on Dege.
Dege valmistui Haifan yliopistosta kasvatuksen ja taiteen alalta.
Opiskelun aikana hän tanssi etiopialaisessa ryhmässä,
joka esiintyi Israelissa ja maailmalla.
Hän jatkoi tanssin alalla opintojensa jälkeenkin.
Nykyään hän hyödyntää kokemustaan
opettamalla etiopialaista tanssia lapsille ja nuorille.
Shalom, Dege, kiitos että tulit studioomme!
Kiitos!
Syntyessäsi sait nimen Dege.
Muuttaessasi Israeliin vuonna 1985
sinulle annettiin uusi nimi maahanmuuttovirastossa.
Se ei ollut nimi, jonka vanhempasi olivat valinneet.
Maahanmuuttovirastossa vain päätettiin antaa sinulle se nimi.
Muutama vuosi sitten päätit ottaa takaisin alkuperäisen nimesi, Degen.
Minkälainen prosessi se oli?
Miksi sinulle oli niin tärkeää saada takaisin alkuperäisen nimesi?
Ennen kuin päätin palata alkuperäiseen nimeeni
kävin läpi monia vaiheita.
Kun tulin Israeliin, minulle annettiin nimi Dalia.
En muista, kuka sen oikeastaan antoi.
Muutaman vuoden päästä se vaihdettiin Dinaksi.
Nähtävästi en näyttänyt "Dalialta".
En tuntenut sitä omakseni.
Yritin vaihtaa sitä milloin miksikin.
En löytänyt itseäni.
Vasta kun aloitin yliopiston,
minulla oli läheisempi side identiteettiini,
palasin alkuperäiseen nimeeni, jonka vanhempani olivat antaneet.
Dege tarkoittaa hyvyyttä ja runsautta.
Koko perheesi on käynyt läpi saman nimenvaihtoprosessin, eikö totta?
Osa on ottanut takaisin alkuperäisen nimensä.
Toiset ovat pysyneet annetussa heprealaisessa nimessä.
Ymmärrän.
Tullessasi Israeliin olit 7-vuotias.
Minkälainen kokemus oli kohdata ensimmäistä kertaa
Israel ja israelilaiset?
Ensimmäiset kohtaamiset eivät olleet helppoja,
varsinkaan koulussa.
Tunsin itseni todella erilaiseksi,
ja minulle sanottiinkin, että olin erilainen.
Näin ensimmäistä kertaa ihmisiä, jotka eivät olleet tummaihoisia.
Se oli vaikeaa aikaa.
Näin jälkikäteen uskon, että se on vaikuttanut minuun
hyväksynnän ja tasa-arvon puutteen vuoksi.
Mutta vuosien varrella se on muuttunut.
Miten kauan sinulta kesti sopeutua?
Oliko elämässäsi tietty sopeutumisen ajanjakso?
Kyllä, murrosiän loppuun saakka,
siihen asti, kun aloitin yliopiston, kävin läpi sopeutumiskamppailua
tunteakseni itseni hyväksytyksi.
Muutos tapahtui yliopisto-opintojen aikana.
Nyt opintojen jälkeen,
ja kun olet asunut maassa lähes 30 vuotta,
voitko sanoa löytäneesi paikkasi israelilaisessa yhteiskunnassa
luopumatta menneisyydestäsi ja perinteestäsi?
Nimenomaan siksi, kun olen yhteydessä juuriini
ja menneisyyteeni ja todelliseen identiteettiini,
tunnen itseni israelilaiseksi, hyväksytyksi ja kokonaiseksi.
Nykyään se ei ole minulle mikään ongelma,
että olen maahanmuuttaja Etiopiasta.
Aiemmin se oli sinulle suuri ongelma?
Kyllä, minun piti päästä sen yli.
Se kesti useita vuosia?
Kyllä.
Miten näet yleisesti etiopian- juutalaisten integraation
Israelin yhteiskuntaan?
Minkälaisia vaikeuksia heillä on tänään?
Ongelmia on paljon.
Alkaen kielestä ja kulttuurista,
sitten taloudelliset ongelmat.
Sukupolvien, lasten ja vanhempien, välillä on valtava kuilu.
Heidän on vaikea ymmärtää toisiaan kulttuurisesti ja kielellisesti.
Suurin osa etiopialaisista asuu keskenään omilla asuinalueillaan.
He eivät ole levittäytyneet eivätkä assimiloituneet.
Se aiheuttaa epävarmuutta yksilössä ja myös koko yhteisössä.
Epävarmuutta vanhempien ja lasten välillä?
Vanhempien ja lasten välillä, ja myös israelilaisia kohtaan.
Kuilu on syvä.
Löysit identiteettisi etiopialais- yhteisöön kuuluvana israelilaisena.
Olet löytänyt itsesi.
Nyt olet valmis auttamaan muita löytämään identiteettinsä
ja yhteytensä etiopialaisiin juuriinsa,
ja myös vahvistamaan itseluottamusta.
Kertoisitko johtamistasi projekteista?
Kaikki alkoi yliopistosta.
Siellä aloin vaalia kulttuuriperintöäni.
Aloin kuunnella amharankielistä musiikkia,
ja tanssia etiopialaisia tansseja.
Koin sen antavan minulle paljon itseluottamusta.
Yliopisto-opintojen aikana ymmärsin,
että paras keino koskettaa nuoria ja saada heidät tuntemaan juurensa
on taiteen, tanssin välityksellä.
Kävin monessa keskuksessa,
ja päätin alkaa opettamaan etiopialaista tanssia.
Alussa oli vaikeuksia.
Nuoret halusivat kovasti oppia hip hopia ja modernia tanssia.
Pikku hiljaa he hyväksyivät sen.
Nyt ryhmät esiintyvät koko Israelissa.
He ovat hyvin ylpeitä ja itsevarmoja.
Se tuottaa heille paljon iloa.
Työskentelet useiden ryhmien kanssa.
Nyt kun tätä toimintaa on jatkunut useita vuosia,
oletko nähnyt sen tuottavan hedelmää yleisössä,
ja itse nuorissa, jotka tanssivat?
Mitä se antaa heille, itseluottamusta?
Kyllä. He saavat paljon palautetta esitysten jälkeen.
Myös yleisö näkee jotakin uutta, tanssia, jota ei ole ennen nähnyt.
Myös minulle on hyvin tärkeää, että he tietäisivät,
että on olemassa tämä taiteellinen, kaunis ja vahva näkökulma.
Erityisen tärkeää on, että tämä tulee nuorilta itseltään,
jotka harrastavat enimmäkseen länsimaista musiikkia.
Onko Etiopiassa tanssilla erityisen tärkeä merkitys?
Onko tanssi osa Etiopiaa itseään?
Musiikki ja tanssi ovat hyvin tärkeitä,
ne ovat osa arkipäivää.
Etiopialainen tanssi on hyvin tunteellista.
Kaikki pitävät tanssista ja osaavat tanssia.
Se nousee sisältä, tunteista.
Tapahtumissa ja kaikissa mah- dollisissa tilanteissa tanssitaan.
Toimit laajemminkin taiteen ja musiikin parissa.
Sävellät ja kirjoitat lauluja, erityisesti amharaksi.
Lisäksi soitat etiopialaista musiikkia.
Onko tämä ollut aina osa sinua,
vai onko se kehittynyt viime vuosina?
Taide sinänsä on ollut aina osa minua.
Pidän yleensäkin musiikista.
Musiikkiini vaikuttavat monet kulttuurit,
afrikkalainen, länsimainen ja etiopialainen musiikki.
Teen uudenlaista, hyvin henkilökohtaista musiikkia,
ja myös hepreankielistä musiikkia, joka tavoittaa useampia ihmisiä.
Onko ryhmien jäsenet etiopialais- nuoria, vai monenlaista joukkoa?
Tanssiryhmiä on useita.
On ryhmä nuoria, jotka pitävät etiopialaisesta poptanssista.
Toinen on minun ja tanssijaystäväni sekaryhmä
etiopialaisia ja israelilaisia.
Yksi on minun ja etiopialaismusiikin tuntevan israelilaisrumpalin projekti.
He ovat monenlaisista taustoista,
mikä auttaa lähentämään ihmisiä etiopialaiseen kulttuuriin.
Etiopialainen tanssi ei ole kovin suosittua.
Sitä ei tunneta hyvin, ja harva osaa sitä.
Eivät kaikki halua tanssia sitä.
Kun esityksiä tulee lisää, ja tulemme tunnetummaksi,
uskon, että useammat ihmiset haluavat oppia etiopialaista tanssia.
Toivot siis, että tulevaisuudessa
yleisönne laajenee ja monipuolistuu.
Te jopa lähdette nyt kiertueelle USA:han?
Kyllä, lähdemme rumpali- ystäväni kanssa
pitämään kursseja ja esityksiä.
Yhdistämme modernia tanssia ja perinteisiä liikkeitä.
Minkälainen yleisö teillä on USA:ssa?
He ovat amerikanjuutalaisia, jotka tukevat Israelissa monia projekteja.
Israelin yhteiskunta on hyvin monikulttuurinen.
Se on monipuolinen kulttuurien ja perinteiden sekoitus.
Onnistuuko Israel mielestäsi hyödyntämään tätä rikkautta?
Aika vähän, sitä voisi hyödyntää enemmänkin.
Kuten sanoit, kulttuuri on monipuolinen
ja maahanmuuttajia on joka puolelta maailmaa.
Sitä olisi mahdollista hyödyntää enemmän.
Nyt on kulunut lähes 20 vuotta toisesta Etiopian alijasta,
Operaatio Salomosta,
ja lähes 30 vuotta Operaatio Mooseksesta.
Miten israelilainen yhteiskunta on vaikuttanut etiopialaisyhteisöön,
siihen, miten juutalaiset elivät Etiopiassa ennen alijaa,
verrattuna nykypäivään Israelissa?
Uskonnon suhteen voin sanoa,
Etiopiassa olimme kaikki uskonnollisia.
Side uskontoon ja Luojaan oli hyvin vahva,
maallistumisesta ei ollut tietoakaan.
Kun tulimme Israeliin, kaikki muuttui.
Yhtäkkiä voitiin valita, ollako uskonnollinen vai ei.
Vanhemmille ihmisille se oli hyvin vaikeaa,
koska kun ennen haaveilimme Jerusalemista,
luulimme kaikkien olevan siellä uskonnollisia,
että Jumala olisi tärkein asia,
mutta kun tulimme tänne, kaikki on aivan erilaista.
Nuoret nähtävästi mielellään valitsevat maailman kulttuurin.
Millainen tulevaisuus mielestäsi etiopianjuutalaisilla on Israelissa?
Miten sopeutuminen ja integraatio, joka on yhä kesken, tulee jatkumaan?
Tulevaisuutemme riippuu itsestämme.
Se ei riipu yhteiskunnasta,
jokainen voi saavuttaa sen, minkä tahtoo.
Totta kyllä, että meidän täytyy ponnistella kovemmin
menestyäksemme.
Uskon parempaan tulevaisuuteen.
Lapsemme kasvavat täällä, ja me vanhemmat,
jotka olemme kasvaneet täällä, vahvistamme heitä.
Kiitos, Dege, että tulit studioomme!
Kiitos!
Kiitos teille mukanaolostanne!
Tervetuloa jälleen ohjelman pariin ensi viikolla!
Suomennos: Hannele Tainio