o
Shalom ja tervetuloa Jerusalemin studioomme!
Sukupolvien ajan Pyhään kaupunkiin on tullut
miljoonia pyhiinvaeltajia eri uskonnoista ja ryhmistä.
Pieneen osaan heistä iskee heidän täällä ollessaan
Jerusalemin syndrooma.
Siitä meille kertoo nyt tohtori Moshe Kalian.
Hän on Jerusalemin alueen psykiatri.
Hän on tutkinut tätä ilmiötä jo yli 30 vuotta.
Shalom, tohtori Kalian ja kiitos että tulit studioomme!
Voisitko ensin määritellä mikä Jerusalemin syndrooma on?
Ensinnäkin Jerusalemin syndrooma ei ole sairaus,
joka tarttuisi ihmisiin heidän tullessaan Jerusalemiin.
Se on ilmiö, joka voidaan havaita sellaisissa ihmisissä,
joilla on psyykkisiä ongelmia, ja varsinaisia mielisairauksia
jo ennen Jerusalemiin tuloa.
Jerusalem toimii heille näyttämönä,
jossa he voivat esittää roolia, jonka he uskovat itsellään olevan.
Mitä heille tapahtuu täällä?
Kerrotaan ihmisistä, jotka jo matkalla Jerusalemiin
alkavat uskoa, että heillä on messiaaninen tehtävä
tai he uskovat olevansa jokin raamatullinen henkilö,
ja että heillä on jonkinlainen tehtävä maailmassa
tai Jerusalemin asukkaiden parissa.
Kun he saapuvat Jerusalemiin,
he alkavat käyttäytyä kuin apostoli, profeetta tai messias.
Voitko antaa esimerkin?
Totta kai.
Jos olisit haastatellut minua pari vuotta sitten,
olisin lähettänyt sinut Vanhaan kaupunkiin.
Siellä oli nainen valkoisessa viitassa kultainen sauva kädessä
ja huusi: "Olen messias."
Hän saarnasi ihmisille, että pelastus on lähellä.
Hän oli vakuuttunut siitä, että hän oli messias.
Uskonnolliset juutalaiset olivat hyvin vihaisia
siitä röyhkeydestä, että nainen sellaisessa vaatteessa
ja väittää vielä olevansa messias!
Jotkut luulevat olevansa Jeesus, tai kuningas Daavid.
Eräs mies luuli olevansa Simson.
Hän todella oli vahva.
Hän repi psykiatrisen osaston ikkunoiden ristikot ja karkasi.
Hän meni Jerusalemin keskusbussiasemalle.
Siellä eräs sairaanhoitaja tunnisti hänet,
ja käski häntä palaamaan sairaalaan, ja hän palasi.
Miten paljon tällaisia ihmisiä on?
Heitä ei ole paljon.
Ehkä yksi tai kaksi kuukaudessa.
Kymmeniä vuodessa.
Heitä on enemmän silloin, kun Jerusalemissa on paljon turisteja.
Erikoista ei ole heidän määränsä,
vaan se mekkala, minkä he aiheuttavat ympärillään.
Kuten se turisti, joka tuli tänne tavatakseen Jumalan.
Hän ajatteli, että hänen pitää olla "paljaana Jumalan edessä."
Niin hän riisuutui alastomaksi
ja juoksi Vanhan kaupungin kujilla, Via dolorosalla.
Hänet piti ottaa kiinni ja viedä sairaalaan.
Joku olisi voinut reagoida väkivaltaisesti häntä kohtaan.
Sellainen teatraalinen käytös herättää paljon huomiota.
Silloinkaan kukaan ei puuttunut asiaan.
Vain kun ne turistit vaarantavat jotenkin itsensä tai muut,
silloin viranomaiset puuttuvat asiaan
ja vievät heidät hoitoon.
Miten päätätte, viedäänkö joku sairaalaan vai ei?
Ennen kaikkea kysymme,
onko hän halukas menemään sairaalaan.
Jos on, ei ole mitään ongelmaa.
Mutta jos hän tekee jotakin vaarallista,
hänet täytyy ottaa kiinni vastoin tahtoaankin.
Israelin lain mukaan voin ottaa hoitoon vastoin hänen tahtoaan.
Sen päätöksen voi varmaankin myös perua?
Ilman muuta, ja se on yleensä hyvin lyhytaikaista.
Vaikka ihminen ei olisi ollut vaikeasti sairas aiemmin,
otamme hänet osastolle, ja annamme rauhoittavia lääkkeitä.
Lääkkeet saavat hänet rauhoittumaan,
niin että hänen kanssaan voi keskustella,
jos voimme puhua hänen kieltään.
Yleensä voimme, koska ihmisiä tulee anglosaksisista maista.
Viime vuosina heitä on tullut myös Itä-Euroopasta,
mutta meillä on työntekijöitä sieltä, ja he voivat auttaa.
Yritämme saada hänet ymmärtämään, mitä on tapahtunut,
miksi hän on tullut suljetulle osastolle.
Usein hän ymmärtää epänormaalin käyttäytymisensä,
jonka seurauksena hänet on tuotu hoitoon.
Emme yritä saada heitä luopumaan uskomuksistaan.
Hän luopuu niistä itsekseen, tai sitten ei.
Mutta emme ala väittelemään hänen kanssaan
siitä, onko hän messias vai ei.
Kun olin nuori, osastolla oli johtaja, joka sanoi:
"Olkoon vain messias, ja myyköön falafelia."
Mitä prosessin lopussa tapahtuu? Palaavatko he maahansa?
Kaikki palaavat maahansa.
Sillä, joka joutuu sairaalahoitoon, ei ole kiinnostusta jäädä maahan.
Hänen missionsa on epäonnistunut.
Hän tuli pelastamaan ihmiskunnan, puhdistamaan maailman,
mutta löysi itsensä suljetulta osastolta.
Kaikki haluavat palata maahansa.
Onko jokin riskiryhmä, jolla on suurempi riski
kuin muilla saada tämä syndrooma?
Riskiryhmässä ovat ne, jotka ovat jo sairaita.
Mielenkiintoista on, että hyvin uskonnollisia ihmisiä
suojelee heidän uskontonsa.
Kun hyvin uskonnolliset ihmiset tulevat Jerusalemiin,
he hurmioituvat, mutta eivät käyttäydy sairaalloisesti.
Se on heille ehkä unohtumaton kokemus.
He pääsivät paikkaan, jota pitävät kaikkein pyhimpänä.
Mutta sairaiden ihmisten kohdalla se saa aikaan epänormaalia käytöstä,
todellisuudentajun puutetta, ja ymmärrättömyyttä siitä,
miten epänormaalia ja joskus vaarallistakin heidän käytöksensä on.
Miksi juuri Jerusalem?
Jerusalem on kolmen monoteistisen uskonnon pyhä kaupunki.
Muslimeille ei pyhin kaupunki, mutta juutalaisille se on pyhin.
Ja myös kristityille.
Siitä kiistellään, kumpi on pyhempi, Jerusalem vai Rooma.
Katolilaisille Rooma tietenkin on pyhin.
Jerusalemissa hallitsivat Israelin kuninkaat.
Jerusalem oli tärkeä myös Jeesuksen elämässä.
Täällä on Jeesuksen elämän merkkipaaluja.
Jerusalem on pyhä kristityille.
On luonnollista, että kun uskova ihminen tulee
uskonsa keskuspaikkaan, hän liikuttuu erityisellä tavalla.
Tapahtuuko tätä myös muissa paikoissa Israelissa?
Olen kuullut sellaisesta joissakin pyhissä paikoissa,
mutta ei niin usein kuin Jerusalemissa.
Miten kauan tästä ilmiöstä on dokumentoitu historiallisesti?
Epänormaaleja tapauksia on dokumentoitu historiassa.
Ei niitä silloin sanottu epänormaaleiksi,
mutta nyt ne havaitaan epänormaaleiksi.
Vanhin tunnettu tapaus on Pisan suojeluspyhimys Rainerius.
Hänellä oli elämässään outo ajanjakso,
joka oli ehkä hyväkin hänelle hengellisesti,
mutta hänen käyttäytymisensä oli poikkeuksellista ympäristöön nähden.
Onnekseen hän ei elänyt meidän aikanamme,
joten häntä ei suljettu sairaalaan.
Hän oli juustonmyyjän poika.
Hänellä oli tapana tanssia ja soittaa juhlissa,
kunnes hän kääntyi kristilliseen uskoon.
Hän aloitti juustonmyyjänä.
Hän lähti Lähi-itään myymään juustoja.
Kun hän saapui Tyyroon Libanoniin, hän kuuli Jumalan sanovan,
että hänellä on jonkinlainen missio Jerusalemissa.
Jerusalemiin tullessaan hän oli varma,
että hän oli Jeesuksen uusi ruumiillistuma.
Hän käyttäytyi sen mukaisesti.
Hän piiloutui eikä palannut Pisaan.
Kerrotaan, että noin 10 vuoden ajan hän pukeutui säkkiin,
söi vain leipää ja joi vettä, kulki paljain jaloin
ja teki monenlaisia ihmeitä.
Luin hieman tästä aiheesta. Kerrotaan, että 1800-luvulla
tämä oli pieni kaupunki täynnä hulluja.
1800-luvulla Jerusalemiin alkoi tulla vierailijoita suurin määrin.
Heidän joukossaan oli kaikenlaisia omituisia ihmisiä.
Joitakin on kuvattu kirjoissa.
Esimerkiksi Amerikkalaisen kolonian perustajan tytär kirjoitti kirjan
nimeltä "Meidän Jerusalemimme" ja siinä on luku, joka kuvaa
kaikenlaisia outoja ihmisiä, jotka tulivat Jerusalemiin 1800-luvulla.
Muistan yhden, joka uskoi, että maailmanloppu oli tulossa.
Messias tulisi kohta, ja sitä piti avittaa paastoamalla.
Hän meni Öljymäelle, ja raukka lähes kuivettui siellä.
Hänen äitinsä toi hänelle maitoa ja yritti saada häntä juomaan.
Messias ei tullut, ja hän palasi vihaisena ja hurjana kotiin.
Hän uskoi, että hänen äitinsä harhautti hänet
ja aiheutti epäonnistumisen saatanan käskystä.
Hänet piti ottaa kiinni, sitoa ja rauhoitella pitkään.
Hän oli pitkään huonossa kunnossa.
He keräsivät rahaa ja lähettivät hänet Amerikkaan.
Vuoden päästä hän tuli taas.
Sillä kertaa hän toimi pölynimureiden myyjänä,
ja käyttäytyi hyvin.
Onko ollut sellaisia ihmisiä, jotka yrittävät laskea
maailmanlopun päivämäärän?
Sellaisia on ollut paljon, erityisesti 1800-luvulla.
Osa tuli myös Jerusalemiin.
Oli eräs nainen nimeltä Clorinda Minor Philadephiasta.
Hän laski ryhmänsä kanssa maailmanlopun ajan.
He muuttivat asumaan kukkulalle Philadelphian lähelle,
koska he uskoivat, että Philadelphia tuhoutuu.
Sitten myrksy pyyhkäisi pois heidän leirinsä,
mutta Philadelphia pysyi paikallaan.
Hän masentui.
Hän uskoi, että hänellä oli tehtävä, ja hän tuli Jerusalemiin.
Täällä hän kohtasi kristityksi kääntyneen juutalaisen, Meshullamin.
Yhdessä he rakensivat maatilan Artasiin Beetlehemin tielle.
Hän uskoi, että hänen tehtävänsä oli opettaa Jerusalemin juutalaisille,
jotka olivat silloin hyvin köyhiä,
maanviljelystä, jotta he voisivat elättää itsensä.
Se ei onnistunut.
Vasta siionistisen liikkeen aikaan maassa oli oikeaa maanviljelystä.
Tarvitseeko heitä aina viedä sairaalaan?
Ehkä he kuuluvat maisemaan täällä?
Totta, eikä meillä ole intressejä sulkea ketään sairaalaan.
Se tulee kysymykseen vain, jos heitä täytyy suojella,
ja myös toisia, jos he ovat väkivaltaisia toisia kohtaan.
Niin kauan kun he eivät vaaranna muita ihmisiä ympärillään,
emme puutu heidän elämäänsä.
Tällä hetkelläkin "messiaita" on hostelleissa Vanhassa kaupungissa
ja Itä-Jerusalemissa.
He odottavat hetkeä, jolloin Jumala pyytää heitä
todistamaan messiaanisuutensa.
Varmaankin useimmat ovat miehiä,
koska suurin osa profeetoista oli miehiä...
Lukumäärät ovat melko samanlaiset.
Miehillä on miesten rooleja, ja naisilla naisten.
Monta vuotta sitten oli eräs nainen,
joka väitti ensiavussa, että hän on saamassa keskenmenon.
Hänet tutkittiin ja hänelle sanottiin: "Rouva, hyviä tai huonoja uutisia.
Et voi saada keskenmenoa, koska et ole lainkaan raskaana."
Sitten hän aiheutti suuren hälyn ensiavussa,
kun hän sanoi tulleensa Jerusalemiin nimenomaan
synnyttämään uudelleen Jeesus-lapsen.
Ei siis ollut mahdollista, ettei hän olisi ollut raskaana.
Hänet täytyi viedä psykiatriseen sairaalaan.
Myöhemmin selvisi, että hänen elämäntarinansa oli traaginen.
Hän oli maanis-depressiivinen.
Hänellä oli ollut paljon keskenmenoja omassa maassaan.
Maanisessa vaiheessa hän ajatteli, että keskenmenot tapahtuivat siksi,
että Jumala halusi hänen synnyttävän Jerusalemissa
Jeesus-lapsen, ja siksi hän tuli.
Hän ymmärsi osan asioista, mutta ennen kuin hän palasi maahansa,
hän pyysi vielä gynekologin tarkistusta.
Tunnetaanko tällaisia ilmiöitä muualla maailmassa,
toisenlaisissa yhteyksissä?
Maailmassa on muutamia muita paikkoja,
joissa esiintyy outoja ilmiöitä turistien parissa.
Mutta ne eivät muistuta Jerusalemin ilmiöitä,
lukuun ottamatta sitä,
että heidän käytöksensä vaatii psykiatrista hoitoa.
Firenzessä esiintyy syndrooma nimeltä Stendhal.
Stendhal oli ranskalainen kirjailija,
joka kuvaili, miten hän tullessaan Santa Crocen kirkkoon
ja näki siellä Giotton freskon renesanssiajalta.
Hän kiihtyi yhtäkkiä ja sai voimakkaita sydämentykytyksiä
taideteoksen vaikutuksesta.
Myös jotkut turistit saavat psyykkisiä oireita
renesanssitaiteen vaikutuksesta.
USA:ssa on ihmisiä, jotka tulevat neuvomaan presidenttiä
miten hallita USA:ta ja maailmaa.
Kaikenlaisia kummajaisia.
FBI vie heidät läheiseen psykiatriseen sairaalaan.
Eräs psykiatri kirjoitti artikkeleita tästä.
Jotkut ovat messiaanisia,
jotkut uskovat omaavansa erityisiä voimia.
He tulevat antamaan ohjeita presidentille.
Japanilaisten parissa on muuten löydetty kaksi syndroomaa.
Toinen on Pariisi-syndrooma,
kun japanilaiset joutuvat psykoottiseen tilaan Pariisissa.
Heillä on nähtävästi hyvin romanttinen kuva Pariisista.
Kun he kohtaavat todelliset ranskalaiset,
se ei vastaa japanilaisten kuvitelmaa.
Tällaisia reaktioita tulee.
Toinen on kuherruskuukausi- psykoosi.
Se on outo tila, johon japanilaisparit joutuvat
häämatkallaan Hawaijilla.
Nämä syndroomat muistan.
Viimeiseksi henkilökohtainen kysymys.
Olet epäuskonnollinen ihminen.
Miten se, että näet tällaisia ihmisiä
vaikuttaa käsitykseesi uskonnosta?
Minä kunnioitan uskontoa suuresti.
En ole ainoastaan sekulaari.
Vanhempani olivat sosialisteja, aiemmin kommunisteja.
Mutta kunnioitan uskovia.
Tietenkin kaikki ääri-ilmiöt ovat mielestäni sairaalloisia.
Ääriuskonnollisia pidetään heidän omassa uskonnossaankin outoina.
Mutta periaatteessa uskonto on tärkeä osa elämäämme.
Myös sekulaarit viettävät uskonnollisia juhlia.
Todella viimeinen kysymys.
Tätä tapahtuu kristittyjen ja juutalaisten parissa.
Entä muslimien keskuudessa?
Ei Jerusalemissa, se ei ole niin suosittu turistikohde muslimeille.
Se ei ole niin pyhä kuin Mekka ja Medina.
Tutkimuksia on kirjoitettu psykiatrisista ilmiöistä
Mekan pyhiinvaeltajien keskuudessa.
Luin erään tutkimuksen siitä aiheesta,
jonka viitteissä mainittiin tutkimuksemme Jerusalemista.
Kiitos, tohtori Moshe Kalian, että tulit valaisemaan tätä asiaa.
Kiitos.
Kiitos katsojille! Nähdään ensi viikolla!
Suomennos: Hannele Tainio