JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom ja tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Sajandite vältel on Pühasse linna saabunud
miljoneid palverändureid erinevatest uskudest ja rühmitustest.
Väikest osa neist tabab siin olles Jeruusalemma sündroom.
Sellest räägib meile psühhiaater Moshe Kalian,
kes on uurinud seda fenomeni üle 30 aasta.
- Shalom! Aitäh saatesse tulemast!
Kas määratleksid alustuseks, mis on Jeruusalemma sündroom?
- Esiteks, Jeruusalemma sündroom ei ole haigus,
millesse inimesed Jeruusalemma saabudes nakatuvad.
See on fenomen, mida täheldatakse inimestes,
kellel on psüühilisi probleeme ja tegelikke vaimuhaigusi
juba enne Jeruusalemma saabumist.
Jeruusalem on neile näitelavaks,
kus nad võivad mängida rolli, mida nad usuvad endal olevat.
- Mis nendega siin juhtub?
- Räägitakse inimestest, kes juba teel Jeruusalemma usuvad,
et neil on messiaanlik ülesanne
või nad peavad end mõneks piiblitegelaseks
ja neil on mingi ülesanne maailmas või Jeruusalemma elanike seas.
Jeruusalemma saabudes hakkavad nad käituma apostli,
prohveti või messiana.
- Kas võiksite näite tuua?
- Muidugi.
Paari aasta eest oleksin saatnud sind vanalinna.
Seal oli valges mantlis kuldse kepiga naine,
kes hüüdis: "Olen messias."
Ta kuulutas inimestele, et päästmine on lähedal.
Ta oli veendunud, et on messias.
Religioossed juudid olid vihased jultumuse üle,
et naine on sellistes riietes ja peab end veel messiaks.
Mõned peavad end Jeesuseks või kuningas Taavetiks.
Üks mees pidas end Simsoniks. Ta oli väga tugev.
Ta lõhkus psühhiaatriaosakonna akende trellid
ja põgenes Jeruusalemma bussijaama.
Seal tundis üks haigla õde ta ära, käskis haiglasse naasta ja ta läkski.
- Kui palju selliseid inimesi on?
- Neid ei ole väga palju. Võib-olla üks või kaks kuus.
Mõnikümmend aastas.
Neid on rohkem turismihooajal.
Eriline pole mitte nende arv,
vaid kära, mida nad endi ümber tekitavad.
Nagu too turist, kes tuli siia Jumalaga kohtuma.
Ta arvas, et peab olema Jumala ees "alasti".
Nii võttiski ta end alasti
ning jooksis vanalinnas ja Via Dolorosal ringi.
Ta võeti kinni ja viidi haiglasse, sest keegi oleks võinud teda rünnata.
Selline teatraalne käitumine äratab palju tähelepanu.
Tookordki ei sekkunud keegi asjasse.
Vaid siis, kui need turistid ohustavad iseend või teisi,
sekkuvad võimud asjasse ja viivad nad ravile.
- Mille järgi otsustate, kas viia keegi haiglasse või mitte?
- Eelkõige küsime, kas nad on valmis haiglasse minema?
Kui jah, pole mingeid probleeme.
Aga kui ta teeb midagi ohtlikku,
tuleb ta isegi vastu tahtmist kinni võtta.
Iisraeli seaduse järgi võin inimesi ka tahte vastaselt ravile võtta.
- Otsuse võib ilmselt ka tühistada?
- Muidugi. See on lühiajaline.
Kuigi inimene polnud varem tõsiselt haige,
võtame ta osakonda ja anname rahustavaid ravimeid.
Ravimid rahustavad ta maha, nii et temaga on võimalik vestelda,
kui oskame tema keelt.
Üldjuhul oskame, kuna inimesed tuleevad anglo-saksi maadest.
Viimasel ajal saabub neid ka Ida-Euroopast,
siis räägivad nendega meie Ida-Euroopast pärit töötajad.
Püüame aidata neil mõista, mis juhtus,
miks nad on kinnises osakonnas.
Tihti nad mõistavad oma käitumise ebanormaalsust,
mille tagajärjeks oli nende ravile sattumine.
Me ei püüa veenda neid oma veendumustest loobuma.
Ta loobub neist kas ise või ei loobu.
Me ei hakka temaga väitlema, kas ta on messias või mitte.
Kunagi ütles üks osakonnajuhataja: "Olgu ta messias ja müügu falafeli."
- Kuidas see protsess lõpeb? Kas nad naasevad oma kodumaale?
- Kõik lähevad koju tagasi.
Ravile sattunu kaotab maale jäämise vastu huvi.
Tema ülesanne on läbi kukkunud.
Ta tuli päästma inimkonda, puhastama maailma,
kuid leidis end kinnisest osakonnast.
Kõik tahavad kodumaale naasta.
- Kas on mingi riskirühm,
kellel on teistest suurem oht sündroomi küüsi langeda?
- Riskirühmas on need, kes juba on haiged.
Huvitav on, et tõsiusklikke inimesi kaitseb nende usk.
Kui tõsiusklikud saabuvad Jeruusalemma,
satuvad nad ekstaasi, kuid ei käitu haiglaslikult.
See on neile ehk unustamatu kogemus.
Nad pääsesid kohta, mida peavad kõige pühamaks.
Kuid haigetes inimestes tekitab see ebanormaalset käitumist -
kaob tegelikkusetaju ja nad ei mõista,
kui ebanormaalne ja vahel ka ohtlik on nende käitumine.
- Miks just Jeruusalem?
- Jeruusalem on kolme monoteistliku usundi püha linn.
Moslemitele pole see pühim linn, kuid juutide jaoks küll,
samuti ka kristlastele.
Vaieldakse, kumb on püham - Jeruusalem või Rooma?
Katoliiklastele muidugi Rooma.
Jeruusalemmas valitsesid Iisraeli kuningad.
Jeruusalem oli tähtis ka Jeesuse elus.
Siin on Jeesuse elu verstaposte.
Jeruusalem on püha kristlastele.
On loomulik, et kui usklik tuleb oma usu hällile,
on see tema jaoks eriliselt liigutav.
- Kas seda juhtub ka teistes Iisraeli kohtades?
- Olen kuulnud seda mainitavat mõnedes pühapaikades,
kuid mitte nii tihti kui Jeruusalemmas.
- Kui pikalt on seda ilmingut ajalooliselt dokumenteeritud?
- Ebanormaalsed juhtumid kirjutati üles.
Tookord ei nimetatud neid ebanormaalseteks, kuid nüüd küll.
Vanim teadaolev juhtum on Pisa kaitsepühak Rainerius.
Tema elus oli omapärane etapp,
mis talle vaimselt ehk isegi kasulik oli,
kuid kõrvalseisjate aspektist oli tema käitumine erandlik.
Õnneks ei elanud ta meie ajal, ega sattunud haiglasse.
Ta oli juustumüüja poeg.
Ta tavatses varem pidudel tantsida ja pilli mängida,
kuni pöördus ühel päeval ristiusku.
Ta alustas juustukaupmehena ja tuli Lähis-Idasse juustu müüma.
Tüüroses, Liibanonis, kuulis ta Jumala häält,
nagu oleks tal Jeruusalemmas mingisugune missioon.
Jeruusalemmas veendus ta,
et ta on Jeesuse uus kehastus ja ta käitus vastavalt.
Ta peitis end ära ega naasnud Pisa'sse.
Räägitakse, et ta riietus kümme aastat kotiriidesse,
sõi üksnes leiba ja jõi vett, käis paljajalu ja tegi imesid.
- Lugesin veidi selle teema kohta.
Räägitakse, et 19. sajandil oli see hulle täis väike linn.
- 19. sajandil hakati Jeruusalemma hulgaliselt külastama.
Nende seas oli igasuguseid omapäraseid inimesi.
Osi neist on raamatuis kirjeldatud.
Ameerika koloonia rajaja tütar näiteks kirjutas raamatu
nimega "Our Jerusalem", kus ühes peatükis kirjeldatakse
erinevaid veidraid inimesi, kes 19. sajandil Jeruusalemma tulid.
Mäletan üht, kes uskus, et peagi on käes maailma lõpp.
Kohe pidi saabuma Messias ja seda pidi paastumisega toetama.
Ta läks Õlimäele ja kuivetus, vaeseke, seal päris kokku.
Ta ema tõi talle piima ja püüdis teda jooma panna.
Messias ei tulnud ning ta naases vihase ja meeletuna koju.
Ta uskus, et ema eksitas teda ja nurjas saatana käsul tema missiooni.
Ta tuli kinni võtta, kinni siduda ja pikalt rahustada.
Ta oli halvas seisus mitu päeva.
Koguti raha ja saadeti ta tagsi Ameerikasse.
Aasta pärast tuli ta tagasi tolmuimejaid müüma ja käitus hästi.
- Kas on olnud inimesi, kes püüavad arvutada
maailma lõpu täpset kuupäeva?
- Neid on väga palju olnud, eriti 19. sajandil.
Osad neist tulid ka Jeruusalemma.
Oli üks naine Philadelphiast nimega Clorinda Minor.
Ta arvutas oma rühmitusega maailma lõpu aja välja.
Nad kolisid elama ühele künkale Philadelphia lähedal,
kuna uskusid, et Philadelphia hävineb.
Torm pühkis minema nende laagri, kuid Philadelphia jäi alles.
Teda tabas sügav masendus.
Ta uskus, et tal on missioon ja tuli Jeruusalemma.
Siin kohtus ta kristlusse pöördunud Meshullami nimelise juudiga.
Nad rajasid koos Artas'isse Petlemma teele farmi.
Ta uskus, et peab õpetama vaestele Jeruusalemma juudi elanikele
põllumajandust, et nood võiksid endile elatist teenida.
See ei õnnestunud.
Alles sionistliku liikumise ajal tekkis maal korralik põllumajandus.
- Kas nad tuleb alati haiglasse viia? Ehk on nad meie keskkonna osa?
- Me ei ole tõesti huvitatud kellegi haiglasse sulgemisest.
See tuleb kõne alla vaid siis, kui neid peab kaitsma,
või kui nad teiste suhtes vägivaldselt käituvad.
Kuni nad teisi enda ümber ei ohusta, ei sekku me nende ellu.
Praegugi on vanalinna hostelites ja Ida-Jeruusalemmas "messiaid".
Nad ootavad päeva, mil Jumal palub neil end tõestada.
- Enamus neist on kindlasti mehed, kuna enamik prohveteid olid mehed.
- Väärtused pole eriti muutunud.
Meestel on meeste rollid ja naistel naiste omad.
Mitu aastat tagasi oli üks naine, kes väitis kiirabis,
et tal katkes rasedus.
Ta vaadati läbi ja öeldi: "Head ja halvad uudised -
teil ei saa rasedus katkeda, kuna te pole rase."
Siis korraldas ta kiirabis suure segaduse,
kuna saabus Jeruusalemma just uut Jeesus-last sünnitama.
Järelikult ei ole võimalik, et ta pole rase.
Ta tuli vaimuhaiglasse viia.
Hiljem selgus tema traagiline elulugu.
Tal oli maniakaalne depressioon.
Tal oli kodumaal rasedus mitu korda katkenud.
Maaniakaalses etapis arvas ta, et katkemised juhtuvad,
kuna Jumal tahab, et ta sünnitaks Jeruusalemmas Jeesus-lapse
ja seepärast ta siia tuligi.
Ta sai osadest asjadest aru, kuid enne kodumaale naasmist
käis ta veel günekoloogi vastuvõtul.
- Kas neid fenomene esineb ka mujal, teises kontekstis ehk?
- Maailmas on mõningaid kohti,
kus turistide seas esineb veidraid ilminguid.
Kuid need meenutavad Jeruusalemma sündroomi vaid selle poolest,
et nende käitumine nõuab psühhiaatrilist ravi.
Firenzes esineb Stendhal'i nimelist sündroomi.
Stendhal oli Prantsuse kirjanik, kes Santa Croce kirikusse saabudes
nägi Giotto freskot ja kirjeldas oma kogemust.
Ta läks elevile ja süda hakkas kunstiteose mõjul tugevalt põksuma.
Ka mõningaid turiste tabavad renessansi kunsti mõjul
psüühilised sümptomid.
USA's on inimesi, kes tulevad presidendile nõu andma,
kuidas USA'd ja maailma valitseda. Igasuguseid veidrikke.
FBI viib nad lähedalasuvasse vaimuhaiglasse.
Üks psühhiaater kirjutas sellest artikleid.
Osad neist on messiaanlikud,
osad arvavad end omavat erilisi võimeid.
Nad tulevad presidendile juhtnööre andma.
Jaapanlaste juurest leiti samuti kaks sündroomi.
Üks neist on Pariisi sündroom,
kus jaapanlased satuvad Pariisis psühhootilisse seisundisse.
Neil on Pariisist ilmselt väga romantiline kujutlus.
Tegelikke prantslasi kohates ei vasta see nende ootustele
ja esineb selliseid reaktsioone.
Teine on mesinädalate-psühhoos - omapärane seisund,
mis tabab Jaapani paare pulmareisil Hawaile.
Meenusid sellised sündroomid.
- Lõpetuseks üks isiklik küsimus.
Sa ei ole usklik inimene.
Kuidas selliste inimeste nägemine mõjutab sinu suhtumist usku?
- Respekteerin usku väga. Ma pole üksnes ilmalik inimene.
Minu vanemad olid sotsialistid, enne seda kommunistid.
Kuid ma austan usklikke.
Minu meelest on muidugi kõik äärmuslikud ilmingud haiglaslikud.
Ka ultraortodokse peetakse nende oma usundis veidraiks.
Kuid põhimõtteliselt on religioon tähtis osa meie elust.
Ka sekulaarsed inimesed tähistavad usupühasid.
- Päris viimane küsimus.
Rääkisime ilmingutest juutideja kristlaste seas.
Kuidas on lood moslemitega?
- Jeruusalemmas neid ei esine, see pole neile popp turismiobjekt.
See ei ole nii püha kui Mekka või Medina.
Uurimustöid on tehtud psühhiaatriliste ilmingute kohta
Meka palverändurite seas.
Lugesin sel teemal üht uurimust,
mille viidetes mainiti meie uurimustööd Jeruusalemma kohta.
- Aitäh, et meile teemat valgustasite.
- Aitäh.
Aitäh vaatamast! Kohtumiseni järgmisel nädalal!
Tõlge: Monika Jaaguri