JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom ja tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Tänaseks külaliseks on professor Shmuel Moreh,
Jeruusalemma Heebrea Ülikooli araabia keele
ja kirjanduse emeriitprofessor.
Ta on Iisraeli-preemia laureaat Lähis-Ida uuringute alal.
Moreh sündis ja kasvas Bagdadi juudi kvartalis Iraagis.
Nagu enamus Iraagi juute, kolis ta Iisraeli riigi sündides siia.
Ta on õppinud Jeruusalemma Heebrea Ülikoolis
ja töötab seal nii uurija kui lektorina.
- Aitäh saates osalemast!
Rääkige kõigepealt oma kogemustest ja mälestustest juudi lapsena
moslemite seas Bagdadis.
- Kolisime vanast juudi kvartalist uude rajooni.
Seal elasid ministrid ja armeejuhid.
Meie naabriks oli õhujõudude ülem.
Läksin ühte prestiizhsesse kooli,
kus minuga koos õppis peaministri poeg
Faisal al-Gaylan.
Seal olid ka haridus- ja välisministri pojad.
Tol ajal matkisid ka Iraagi lapsed natse,
kuningas Ghazi enda toel.
Ta oli Hitleri sõber.
Hitler saatis talle kingitusi -
luksusautosid, kuna talle meeldisid autorallid.
Nii kasutasid ka lapsed natsi kindralivorme,
et näidata solidaarsust fašistidega.
Kuna meie naabriks oli kristlasest koolidirektor,
küsiti minult kohe esimesel koolipäeval:
"Kas oled juut või moslem?"
Kui ütlesin, et olen juut, hüüdsid nad: Siin on juut!
Nad hakkasid mind kiusama,
öeldes, et juudid on argpüksid -
kardavad armeesse minna, kardavad püssilaskmist
ja muud sellist.
Nad kiusasid mind selle eest, et olin juut.
Nad ütlesid: "Nüüd saad teada, mis tähendab juut olla."
Pärast kooli piiras seitse poissi mind sisse ja tahtis kakelda.
Ütlesin: "Olete seitsmekesi ühe vastu,
rünnake mind üks- või kakshaaval."
"Vaadake, juut ei põgene!
Üks- või kakshaaval. Mida ta endast õige arvab?!"
Üks kristlane hakkas temaga maadlema.
Õppisime tol ajal maadlust, kuigi olime 6-7-aastased.
Panin talle jala taha, ta kukkus pikali
ja tema kingad tulid jalast ära.
Ta andis alla.
Võtsin kinga ja küsisin: "Kes on järgmine?"
Ei kedagi. Nad pidasid mind seejärel sõbraks
ja sangariks, kuna ma ei kartnud.
Ometi rääkis peaministri poeg isale ära
ning punus minu ja kristlaste vastu intriige.
Iraagis oli palju moslemeid, kes olid õppinud Euroopas
ja seal kristlastega abiellunud.
Seejärel naasid naad naistega Iraaki.
Ta hakkas mind pidevalt kiusama.
Küsisin temalt: "Kelleks sa end pead
ainult seetõttu, et su isa on kaitseminister?
Soovin, et valitsus kukuks ja su isa vallandatakse!"
Ta vihastas.
Kui tema isa sai peaministriks,
võttis ta kepi kaasa ja lubas mul silmad välja torgata.
See oli siis tavaline, see oli moes.
Ta üritas mind silma lüüa, kuid lõin teda enne.
Tal kukkus kepp käest ja ta jooksis karjudes minema:
"Juut lõi mind!"
Ta käskis isal mind koolist välja visata.
Nad arutasid asja ja rektor ütles:
"Shmuel, oled koolist välja visatud,
kuna lõid peaministri poega."
Kartsin väga. Isa kutsuti kooli.
Õnneks peaminister mõistis, et see oli vaid laste mäng.
Ta ei maksnud kätte, nagu hiljem Saddam Hussein,
kes tappis terve juudipere.
Kartsime kogu aeg natside pärast.
Natsi-Saksa suursaadik kihutas pidevalt Iraagi juhte üles.
Brittide-vastase ülestõusu ajal
tõlkis ta ära Hitleri "Mein Kampf'i".
Võitluses brittide vastu
osales siiski ka juudi ohvitsere ja arste.
Bagdadisse, oma kodudesse naastes,
leidsid nad need tühjaksröövituina.
Siis toimusid Kristallöö sündmused.
Selles hukkus 179 juuti.
- Millal otsustasid Iisraeli kolida?
- Kui rajati Iisraeli riik, arvasid juudid,
et käes on Messia tulek.
See oli otsekui kotkatiivul naasmine Siionisse.
Vaatasin lennukis selle tiibu
ja mõtlesin, et nüüd naasen kotkatiivul Iisraelimaale.
Kõhklesin algul, kuna kasvasin patriootliku iraaklasena.
Ma ei pidanud end araablaseks, vaid Paabeli juudiks.
Olime juudid Paabeli vangipõlves.
Olime kuningas Joojakini ja sangarite järeltulijad.
See oli õitsev kogukond.
Kui meile anti luba lahkuda Iraagist tingimusel,
et loobume oma kodakondsusest,
kõndisin mööda peatänavat ja äkitselt tuli üks araablane
ning lõi mind vastu vasakut kätt, nii et veri voolas.
Küsisin: "Miks sa mind lõid? Mis ma sulle teinud olen?"
"Juut, kao Palestiinasse!", vastas ta.
See tegi haiget, kuna pidasin end Iraagi patrioodiks.
"Mine Palestiinasse! Oled juut!", öeldi mulle.
Ta tunnistas, et olen juut ja kuulun siia.
Nad ei tahtnud mind.
Nad näitasid, et juute ei taheta Iraaki,
kuigi olime ehitamas modernset Iraaki,
ja rahandusminister oli juut - Eskell Sassoon.
Ta päästis Iraagi majanduse, kuna palus brittidelt,
et nafta eest makstaks kullas, mitte naelsterlingites.
Juute oli nii pankade eesotsas kui ministeeriumides,
kuna nad olid matemaatikas osavad.
- Tuleme nüüd tänapäeva.
Oled üks suuremaid Lähis-Ida uuringute eksperte.
Kui vaatame, mis praegu toimub araabiamaailmas,
kus sul on isiklikke sidemeid,
kuidas näed olukorda sealsete elanike vaatenurgast
ja samas iisraellaste vaatenurgast?
- Nädala eest toimus Ben Gurioni Ülikoolis konverents,
kus räägiti vaimse tundlikkuse puudumisest
tänapäeva araabia- ja islamimaailmas.
Seda nimetati 700-aastaseks vaimseks tühjuseks.
Ja see vastab tõele.
Käesolev konflikt on usulis-kultuuriline.
On oht, et Araabia kevad muutub usufanaatikute kevadeks.
Keskaja islam oli teistsugune.
See oli avatud maailma kultuurile,
islam oli tol ajal õigupoolest maailma kultuuri tipp.
Kuid siis vallutasid ja hävitasid teised rahvad
tatarid ja mongolid -, Bagdadi ja selle kultuuri.
Seejärel sukeldusid araablased ja enamus moslemimaailma müstikasse.
Sellest sai nende tee õnnele nii siinses kui tulevases maailmas.
Kuid fanatism viis kreeka kultuurist pärit
loogilise ja filosoofilise mõtlemise hülgamiseni.
Ka juutide seas on fanaatikuid, kuid kui valitseb fanatism,
siis vaba mõtlemist enam ei armastata.
Haridust peeti valeõpetuslikuks saatana väljamõeldiseks.
Euroopa leiutisi kasutati kaasaegse kultuuri hävitamiseks.
- Kas tunneme sinu meelest Iisraelis
piisavalt hästi oma naabreid - araablasi ja araabia kultuuri?
- Kahjuks Iisraeli haridusministeerium ei julgusta araabia keele
ja kultuuri õppimist.
Kuid ilma hea araabia keele oskuseta
ning araabia kultuuri ja islami põhjaliku tundmiseta
ei jõua me kuhugi.
Valitsus ja kultuuriministeerium ei toeta araabia keele õpetamist.
Araabia keele õpetust on hoopis vähendatud.
Ma ei mõtle sellega: "Tunne oma vaenlast!"
Mõistmata oma naabrite kultuuri ja Koraani,
ei suuda me mõista tänapäeva araabiamaailma
ning sel juhul on kooselu fanaatilise islamiga võimatu.
- Viimane küsimus.
Oled olnud Iisraeli-Soome sõprusrühma esimees.
Samuti oled abielus soomlannaga
ja said president Koivistolt Lõviordeni.
Tunned Soome rahvast ja kultuuri.
Mida oleks iisraellastel sinu meelest soomlastelt õppida?
- Ma mitte üksnes ei armasta Soomet,
vaid rõhutan alati oma Iseseisvuspäeva loengutes
Soome kõrget moraali,
Soome suurepärast haridussüsteemi,
mis on üks maailma arenenumaid.
Meil on soomlastelt paljugi õppida -
maksude kohta, kvaliteetse hariduse ja moraali kohta.
Nendes asjades peaksime soomlastelt eeskuju võtma.
Haridus- ja majandussüsteemist, ning ka tulumaksukorraldusest,
et võiksime jääda kultuurrahvaks,
kes ei jää maha Euroopa riikidest.
- Aitäh, professor Shmuel Moreh.
Aitäh, head vaatajad! Kohtumiseni järgmisel nädalal!
Soome keelest tõlkinud: Monika Jaaguri