JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere õhtust ja tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Tänaseks teemaks on maailmamajandus ja selle mõjud Iisraeli majandusele.
Minuga on stuudios Stanfordi Ülikooli majandusdoktorikraadiga
endine Maailmapanga vanemökonomist, endine Iisraeli valitsuse minister
ja hetkel Knesseti liige Tööparteist professor Avishai Braverman.
- Aitäh osalemast! - Aitäh.
- Maailm näib olevat majanduskriisis ja sellest väljapääsule
vaadatakse väga skeptiliselt.
Kui halb majanduse seis täna on?
- Halb. Lühidalt öeldes, viimased 15-20 aastat
oleme näinud kapitalismi ärakasutamist.
Kapitalism rajaneb protestantlikul eetikal -
ärkad üles, säästad raha, oled mõõdukas
ja lood rikkusi tulevastele põlvkondadele.
Erainvesteerimispankade käitumine, vastutustunde puudumine
rahandusturgude instrumentide loomisel,
võttis rahva pikaajaliste pingutuste tagajärjel
pensionifondidesse säästetud suured varandused ära
ja nüüd oleme silmitsi suure kriisiga.
USA-s püüdis Keskpanga president Ben Bernanke
suure depressiooni ja töötuse vältimiseks otsuse
suurendada rahavarusid ja mingil määral eelarvet.
USA on suures majanduslanguses. Vaatame Euroopat.
Investeerimispankade sobimatu käitumise viirus
ühendatuna petistega valitsuses mõnedes paikades,
mõne oligarhiga, viis selleni,
et Euroopa on hädas. Mis on Euroopa häda?
Euroopa peab täna otsustama, kas muutuda Euroopaks kiiresti
või taandareneda uuesti Saksamaaks, Suurbritanniaks, Põhja-Euroopaks.
Vastuseks on vaid üks raske retsept.
Viibisin kuu aja eest Saksamaal ja kuulasin endise kantsleri,
93-aastase Helmut Shcmidti kõnet, kes anus Saksamaad:
"Teil on võimalus. Peate maksma kõrgemaid makse.
Peate toetama Euroopa Keskpanka nagu oleks see USA Keskpank,
nii et see saaks piiramatult tegutseda.
Kui seda ei tehta, laguneb see koost
ja tulevik on kohutav."
Teame, kuidas ühendada kuut,
kuidas Miterrand ja Kohl alustasid Monet' ja teiste nägemust.
See oli fantastiline.
Aga mis vahe on Euroopa Ühendriikidel
ja Ameerika Ühendriikidel?
New Yorgi inimesed on erinevad, kuid neil on sama keel.
Ja kui Keskpanga president Bernanke otsustab rahavaru suurendada,
siis ta teeb seda. Euroopas nii ei lähe.
Euroopas võitleb igaüks endiselt iseenda eest.
Seetõttu on probleem selge - kas Saksamaa, Prantsusmaa
ja veel mõned on valmis suurendama oma elanike maksukoormust,
et subsideerida osaliselt Itaalia ja Kreeka rahvast,
eesmärgiga vältida kriisi,
ja kas Keskpank on valmis suurendama rahavaru,
et toetada maksejõuetuse reservi loomist?
Sel juhul näeksime mõne aasta pärast Euroopat ühiselt liikumas.
Kui seda ei tehta, siis tulevik head ei tõota.
Ehitada me oskame. Kollapsi puhul me kõike ei tea.
Erinevad valuutad, kapitali väljavool,
pankade kokkuvarisemine - nii võib jõuda suurde langusse.
Viimane asi -
Euroopa moodustab täna 20% maailma rahvastikust.
Eurooplased ei paljune. 2050. aastal on neid vaid
7% maailma rahvastikust ja 10% maailma SKP-st.
Kui Euroopa laguneb, muutub see üsna nõrgaks
võrreldes Hiina, Venemaa ja Ameerikaga.
Balkani riigid, kes peavad Euroopat eeskujuks
tsiviilõiguste ja inimväärikuse vallas,
kardavad euro kokkuvarisemist ja võtavad idast eeskujuks Venemaa,
ja teised riigid ning oligarhid.
Panused on kõrged. Inimesed peavad mõtlema
kaugemale lähiajast ja rahvusest.
Rahvast on väga raske poliitiliselt veenda.
Prantslased ja sakslased võivad nõustuda seda paar aastat tegema,
öeldes, et 5 aasta pärast läheb meil paremini.
Poliitika on lühiajaline. Loodan, et see läheb nii.
- Kas usute, et see on võimalik, kui Hispaanias on töötuid 23%
ja Kreekas 18%?
Näen palju viha Lääne- ja Põhja-Euroopa riikides
nende riikide vastu - neid süüdistatakse laiskuses.
Kas usute, et tugevamad riigid - Prantsusmaa, Saksamaa,
Soome, Holland -, saavad rahvalt piisavalt toetust,
et makse tõsta?
- Ma pole kindel.
On väga raske veenda rahvast seda tegema,
et see on nende pikaajalistes huvides.
Mitte kõik lõuna-eurooplased ei ole laisad.
Tegemist oli käitumisvigadega, osaliselt erasektoris,
osaliselt valitsuses.
Mainisid üht väga häirivat tegurit. Rääkisid töötusest Hispaanias.
Mainisid 28%. Noorte seas on töötus 50%!
Euroopas on 2 suurt probleemi.
Esiteks, ei sünnita nad lapsi. Seetõttu on rahvastiku enamus vana
ja tahab palju pensioni, mis ajab noored mässama vanade
ja nende poliitilise võimu vastu.
Teiseks, noore on töötud.
Seetõttu on täna vaja loovat Euroopa poliitikat
suurte projektide jaoks, töökohtade loomiseks.
Paljud maailma ökonomistid räägivad defitsiidi vähendamisest
ja kokkuhoidlikkusest ning kõik hakkab toimima.
Ilma Euroopa projektide loomiseta, mis loovad töökohti noortele,
rohelise tehnoloogia, loovuse
ja erinevate integratiivsete poliitikatega,
ähvardab meid suur oht.
Olen optimistlik, tänavail on protestid
mitte üksnes Tel Avivis, vaid ka Euroopas ja USA-s.
Noored tahavad teistsugust poliitikat.
Nad tahavad tunda, et oleme kõik Jumala lapsed,
kes tahavad olla koos. Asi pole ainult minus ja mu egos.
Inimesi ja riike valitsev egoistlik käitumine
hävitab maailma.
Kas suudame end surnuist üles äratada?
See on 64 000 USD küsimus. Palvetan selle eest.
- Paljud Euroopa riigid peavad Iisraeli kasvu muljetavaldavaks.
OECD ennustab 2012. aasta majanduskasvuks 2,9%.
Kas Euroopa kriis hakkab lõpuks Iisraeli majandust mõjutama?
- Muidugi. Iisraeli majandus on rajatud ekspordile ja impordile.
Kui Euroopa jääb kospupõletikku, Jumal hoidku selle eest,
ja USA jääb tuberkuloosi, või vastupidi,
tekib meilgi korralik gripp.
Loomulikult jäävad meie kasvuprotsendid väiksemaks.
Lisaks on meil veel üks probleem. Meie kasvuprotsent on normaalne,
koguprodukt maailma elaniku kohta rahuldav,
uute ettevõtete alustamises on Iisrael üks loovamaid riike,
asume USA järel 2. kohal.
Samas on meil suur ebavõrdsus, kõrge vaesuse tase,
suur töötuseprobleem ultraortodokssete juutide seas -
nende meeste osalus töötava elanikkonna seas on vaid 35%;
peame muutma mõningaid piiranguid araablaste palkamisel.
Meil suuri probleeme, mis ei nähtu GDP-s ja inflatsioonis.
Inimesena, kes kujundab valimisteks Tööpartei uut poliitikat,
propageerin, et peame järgmise kümne aasta jooksul
muutma tervishoiu ja hariduse hooletussejätmist,
kus peame tõstma võrdsust ja seda vastutustundlikult.
Peame tõstma makse,
kärpima mõningaid bürokraatlikke takistusi,
kuid tõstma samal ajal kulusid, kuna tänapäeva tervishoiu
ja hariduskulud on OECD-s üha madalamad.
Kui meie riik loodi ja Ben Gurion uuris prohvet Jesajat
ja Aamost, kust sündis idee ehitada ühiskond,
mis oleks rahvastele valguseks, pidi see loodama õiglase majanduse,
õiglase ühiskonna ja tehingutega.
Meie kasv on olnud väga kiire, kuid ühiskond on samas
üks maailma ebavõrdsemaid.
Meiegi peame oma suunda korrigeerima.
- Tahaksin rääkida töötusest.
Tänaste andmete järgi on 5,6% Iisraeli rahvastikust töötud.
See on madalaim töötuse tase Iisraeli ajaloos.
Samas pärineb enamus sellest töötuse protsendist
kahest peamisest sektorist - ultraortodoksid ja araablased,
kelle osalus tööhõives on väga nõrk.
Kas usute, et nende tööturule sisenemist on võimalik stimuleerida?
- Absoluutselt.
Ultraortodoksidega tegime ajaloolise vea.
David Ben Gurion, meie rajaja, vabastas algselt 400 yeshiva tudengit
armeeteenistusest ja töötamisest.
Tänaseks on need arvud juba 60 000 ja paarsada tuhat.
Endise peaministri Menachem Begini ajal oli ultraortodokssete meeste
osalus tööhõives 75%. Täna ainult 35%.
Vastus on kogu aeg olnud - minge tööle!
Isegi suur Maimonides, kes elas Hispaanias,
kui seal valitsesid moslemid, ütles kaht asja:
tööta Jumalale ja tööta tööandjale.
Tööandjale töötamisel pole mingit pistmist tööga Jumalale.
Seda tuleb muuta.
Seda tehti seni koalitsioonileppega Tööpartei ja Likudi vahel.
See tuleb lõpetada, et nende osalus tööhõives kasvaks.
See pole oluline ainult paljudele tüdinud sekulaarsetele iisraellastele,
vaid kasulik ultraortodoksidele.
Mis puudutab araablasi, siis olin 2 aastat vähemusteminister.
Ütlesin Netanyahule, et Rabin oli ainus peaminister,
kes võttis võrdõiguslikkuse muutmist araablaste suhtes tõsiselt.
Loomulikult saavad araabia- palestiina päritolu iisraellased
hääletada nagu juudid, nende sissetulek elaniku kohta
on palju kõrgem kui naabermaades, Palestiinas, Jordaanias, Iraagis jne.
Kuid nad pole saanud juutidega samu vahendeid hariduses
ja infrastruktuuris.
Võtsin Rabiniga sarnase suuna, Netanyahu toetas seda,
kuid minu suureks kurvastuseks järgis ta seejärel Liebermani,
välismaa nõu järgida püüdnud populistlik minister,
kes algatas mitmesuguseid initsiatiive,
mis lõpuks peatasid meie jõupingutused.
See oli üks põhjuseid lisaks rahuprotsessi seiskumisele,
miks otsustasin valitsusest lahkuda ja asuda opositsiooni.
Tahtsin liikuda edasi usutava rahuprotsessiga
ja ka praegusest valitsusest erineva majanduspoliitikaga.
- Oleme rääkinud Itzhak Rabin'ist.
1990. aastail, kui tema oli peaminister,
oli esimene kord Iisraeli ajaloos, kui kaitseministeerium
ja haridusministeerium said rahandusministeeriumilt
ühe palju raha. See pole enam kordunud.
Iisraeli hariduse tase on halb ja hetkel käib rahandusministeeriumi
ja kaitseministeeriumi vahel võitlus.
Kas on võimalik, et valitsus hakkab rohkem haridusse investeerima,
või oleme endiselt olukorras, kus kaitseministeerium peab saama
korralikud rahasummad, et Iisraeli ähvardavate ohtude valguses
normaalselt funktsioneerida?
- Iisrael on väike maa, ümbritsetud paljudest riikidest,
mis seda ei aktsepteeri, ja mida ähvardab Iraan.
Nii tähtis kui väliskaitse ka pole, rajaneb Iisraeli sisekaitse
rahva sotsiaalsel ja majanduslikul turvalisusel,
solidaarsuse loomisel ja tohutu ebavõrdsuse kärpimisel.
Toon näite ka Ben Gurioni kohta.
Ta oli nii pea- kui kaitseminister ajal, kui Iisrael oli väike maa
oma suurte probleemidega.
Ta tegi selgeks, et kaitse-eelarve on esikohal,
kuid samal ajal tegutses ta immigrantide integreerimise
ja haridusega. Ta investeeris nii palju haridusse.
Vastus on väga selge - peame investeerima kaitsesse
kõik vajaliku järgmise sõja ärahoidmiseks.
Kuid suured raiskamised ja investeeringud vanadesse relvadesse
on ebavajalikud.
Ühel tasandil vajame vahendeid korralikuks kaitseks,
kuid kui me ei hoolitse samal ajal haridus-eelarve eest
ehk kärbime võrdsust, ähvardame oma ellujäämist.
Nii on siseprobleemid minu meelest komplitseeritumad ja ohtlikumad
kui välisohud.
Kaitse-eelarves on võimalik vältida raiskamist.
Samal ajal peaks looma korralikud eelarved tervishoiule
haridusele, sotsiaalhooldusele, jne.
- Viimaseks tahaksin küsida sotsiaalsete protestide kohta,
mis on viimastel kuudel Iisraelis levinud
ja mille üle on palju vaieldud.
Kas teie arvates on neil tugevad alused
või on see lihtsalt aeg, kui inimesed vihastuvad,
kuid astuvad mõne aja pärast kõrvale ja unustavad selle?
- Minu arvates olid need sotsiaalsed protestid
kõige olulisem sündmus Iisraelis.
Lühiajalises perspektiivis ei pruugi need avaldada mõju
tulevaste valimiste ajal.
Kuid 16 aasta jooksul Ben Gurioni Ülikooli presidendina
nägin üliõpilasi mässamas ainult õppemaksude teemal.
Täna ei küsi paljud noored mitte üksnes seda,
kuidas teenida 20 aasta pärast elatist arstina, õpetajana
või sotsiaaltöötajana, vaid mis on riigi eesmärk.
Kui me ei loo võrdsust, ühiskonda kõigi jaoks,
kui mõned inimesed haaravad enda kätte kõik,
nagu on juhtunud USA-s ja mujal, ning valetavad,
et võtavad kaasa ka keskklassi ja vaesed,
kuidas on võimalik seda poliitikas muuta?
Arvan, et peame kombineerima noorte võimu.
Nad tahavad teistsugust poliitikat, poliitikas toimuva täielikku avatust.
Loodan, et loome, mitte küll veel ehk saabuvatel valimistel ...
Nüüd püüab Tööpartei tuua paljud protestides osalenud noored parteisse
ja tahab jätkata poliitika muutmist.
Praegune maailma poliitika keerleb selle ümber,
et karisma tähendab tähelepanu ja kõikjal valitseb pinnapealsus.
Inimesed tulevad valitsema teadmata muud kui sõnakõlkse.
Peame muutma poliitika uuesti sügavaks ja sündsaks,
kuna noored mõistavad, et maailm ei lähe õiges suunas.
See on minu lootus.
- Suur aitäh stuudiosse tulemast! - Aitäh.
Aitäh vaatamast! Meie aeg on täna otsas.
Vaadake meid järgmisel nädalal!
Olen Jonathan Hessen. Kena õhtut!
Tõlge: Monika Jaaguri