JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom ja tere õhtust!
Tere tulemast meie Jeruusalemma stuudiosse!
Täna räägime hiljutisest kriisist Iisraeli ja Türgi suhetes.
Türgi oli veel hiljuti üks Iisraeli suurimaid liitlasi.
Minuga on täna stuudios David Essing,
üks Iisraeli veterankorrespondente.
David immigreerus 1962. aastal Kanadast Iisraeli
ja on kajastanud viimased 40 aastat Lähis-Ida sündmusi.
Ta töötas aastaid Iisraeli tele- ja raadiojaamades.
Hetkel toimetab ta veebilehte Isracast,
mis tegeleb Iisraeli välissuhete ja julgeolekuprobleemidega.
- Aitäh stuudiosse tulemast! - Hea meelega!
- Kas annaksite kõigepealt lühiülevaate Iisraeli-Türgi suhetest
kuni viimase kriisini.
- On tõepoolest oluline asetada see ajaloolisse perspektiivi.
1948. aastal rajati kaasaegne Iisraeli riik.
Aasta hiljem, 1949, oli Türgi esimene moslemiriik,
mis tunnustas Iisraeli.
Too hetk, tsiteerides näitleja Humphrey Bogarti
kuulsaid sõnu filmist "Casablanca", oli ilusa sõpruse algus.
Iisraeli piloodid treenisid Türgi õhuruumis.
Iisrael müüs Türgile oma kaasaegseimat relvastust.
Seda nimetati Lähis-Idas kahe sõsardemokraatia
fantoomliiduks mitte-araabia ja isegi Türgi jaoks vaenulikus
Lähis-Idas.
See arenes üle 50 aasta kuni tänapäevani,
kui selles koostöös tekkisid lahkarvamused
ning nüüdseks on Türgi ja Iisrael ehk isegi kokkupõrkekursil.
- Kas põhjuseks võib olla eelkõige 2003. aastal võimule tulnud
peaminister Erdogan, kellel näib olevat eriarvamus
paljude varem selgete asjade suhtes.
Liidu viimase 50 aasta jooksul oli Türgis sekulaarne demokraatia,
mille taga seisis Türgi sõjavägi, mis oli Türgi konstitutsiooni järgi
sekulaarse demokraatia patroon, mille rajas kaasaegse Türgi asutaja
Kemal Ataturk.
2002. aastal tuli Türgis võimule islamistlik Õigluse ja Arengu Partei.
Sellest peale on asjad allamäge liikunud.
- Kui islamistlik on Türgi täna võrreldes teiste riikidega?
- 99% rahvastikust on moslemid.
Kuid enamus türklasi ei ole Iisraeli vastu
ega poolda ka islamistlikku valitsust.
On palju sekulaarseid türklasi, kes on Erdogani vastu.
Viibisin hiljuti Türgi televisioonis, kus vestlesin
prominentse Türgi teoloogi ja filosoofi Adnan Oktar'iga.
Tema sõnul on väga palju türklasi, kes toetavad Iisraeli
ja on vastu Erdogani vaenulikule poliitikale
juudiriigi suhtes.
- Kriisi hari saabus 2010. aasta mais kurikuulsa flotilliga,
mille reidi käigus said 9 Türgi kodanikku
IKJ sõdurite käe läbi surma.
Kas see oli türklastele vaid ettekäändeks
suhete katkestamiseks Iisraeliga või oli see tõepoolest suur probleem?
- See oli tõepoolest tõsine teema. Kui asja kontekstis vaadata,
siis Erdogani poliitika rajanes Euroopast Lähis-Itta pöördumisel,
mida islamistlik partei nimetas strateegiliseks juurdumiseks
Lähis-Idas.
Enne islamistliku partei tõusu oli Türgi välispoliitiliseks eesmärgiks
pääs Euroopa Liitu.
Kuid nägime Euroopas, selgitatuna Saksa kantsleri Merkeli,
Prantsuse presidendi Sarkozy
ja Briti peaministri David Cameroni poolt,
et mitmekultuurilise ühiskonna ideaal
on enamuses Euroopa riikides läbi kukkunud
ja on hakatud ümber mõtlema moslemite mõju kasvu osas,
nähes moslemite suurt sündimust Euroopas.
Kui Türgile sai Euroopa poolt osaks külm dušš,
pöördus Türgi valitsus eemale Läänest, Euroopast,
ja pööras pilgu Lähis-Itta.
Erdogan püüdis saavutada tunnustust, tunnustades Iisraeli vaenlast Hamasi,
mis nõuab juudiriigi hävitamist ja Iisraeli blokaadi lõpetamist
Gaza sektorile, mis kehtestati selleks,
et takistada Hamasil sisse vedamast pikamaarakette,
millega Iisraeli rahvast rünnata.
Flotilli ei korraldanud Türgi Valitsus,
kuid nad andsid rohelise tule ühele Türgi islamistlikule organisatsioonile,
millel on sidemeid mitmete maailma radikaalsete rühmitustega,
ja lubas Türgi laeval "Mavi Marmara" flotilliga ühineda.
Kui Türgi valitsus oleks tahtnud seda ära hoida,
oleksid nad võinud selle ära keelata kui Türgi huvidega vastuolus
oleva aktsiooni. Kuid nad hoopis julgustasid seda.
Seda kasutati ettekäändena suhete jahendamiseks Iisraeliga
ja isegi nende kulmineerimiseks.
- On mitmeid Türgi ametnikke, kes ütlevad siiamaani,
et kui Iisrael vaid vabandaks flotilli sündmuste eest,
normaliseeruksid ka suhted. Mida teie arvate?
- Ma ei usu, et Türgi sarnane riik, mida huvitab mõjusfääri suurendamine
Lähis-Idas, muudaks oma poliitikat Iisraeli ametliku vabanduse tõttu.
Türklased on samuti nõudnud ka Gaza blokaadi lõpetamist.
Vestluse käigus Türgi teoloogiga, küsisin temalt,
kas türklased tõesti mõistavad, mida see blokaad sisaldab?
Gaza sektoriga külgnevaid juudi asulaid
on viimaste aastate jooksul tabanud üle 10 000 raketi.
Kui laevadel lubataks vabalt Gazasse sõita,
poleks kahtlust, et nad tooksid pikamaarakette,
mis ulatuksid suurima rahvastikuga Iisraeli linna Tel Avivini.
Samas on Iisrael öelnud, et kõik humanitaarabisaadetised
võib maha laadida Ashdodis või Egiptuse sadamas El Arish'is.
Türklased keeldusid seda aktsepteerimast.
Minu arusaamise kohaselt oleks vabandus aidanud.
Adnan Oktari sõnul oleks vabandus aidanud
neid türklasi, kes toetavad paremaid suhteid Iisraeliga.
Verises kokkupõrkes sai siiski 9 türklast surma.
Vabandus oleks aidanud parandada suhteid türklastega,
kes Iisraeli toetavad.
Nemad tundsid end häbistatuna, kui Iisraeli ründas aktiviste
Mavi Marmaral ja tappis 9 türklast.
- Mõne aasta eest lahkus Erdogan keset Shimon Peresi kõnet.
Peres't ei saa kuidagi süüdistada vaenulikkuses.
- See oli tõepoolest eriline.
Erdogan kritiseeris sellega tõsiselt Iisraeli
ja süüdistas Iisraeli isegi sõjakuritegudes
operatsiooni "Cast Led" käigus, kus Iisraeli sõdurid,
pärast vahetpidamatut raketituld Gazast,
tungisid Gazasse, et raketituli lõpetada.
Sõjakuritegudest rääkides, ja see pole välismaal üldteada,
hukkus operatsioonis Palestiina andmetel 1200 palestiinlast.
Hamas ise avalikustas need arvud pärast seda,
kui olid öelnud, et hukkus kümneid tuhandeid palestiinlasi.
Hamasi kritiseeriti Gaza rahva seas, kuna nad ei võidelnud oodatult
ja põgenesid iisraellaste eest.
Ametliku Hamasi avalduse järgi hukkus 1200 inimest,
700 neist olid Hamasi liikmed ehk militandid ja terroristid.
Vaid 500 olid Palestiina tsiviilelanikud.
- Kui türklased nimetavad palestiinlasi oma vendadeks,
kas see on vaid avalike suhete zhest
või kogevad nad palestiinlastega tõelist lähedust?
- See on Erdogani poliitika.
Türgi soov suurendada oma mõjuvõimu Lähis-Idas
tähendab araabiamaailma juhiks saamist.
Türklased ei ole araablased
ja araablased on oma juhikoha suhtes väga armukadedad.
Aastaid oli juhiks Nasser, hiljem Mubarak,
kui tal õnnestus lahendada vastuseis rahulepingule Iisraeliga.
On väga kaheldav, et araablased aktsepteeriksid mittearaablast
araabiamaailma juhina. Sellelgi on ajaloos viide.
Enamust araabiamaailma valitsenud Türgi Ottomani impeerium
on araablastel endiselt meeles, nii et nad on väga ettevaatlikud
Erdogani aktsepteerimisel araabiamaailma juhi kohal,
vaatamata sellele,et ta püüab saavutada toetust
väites neid oma vendadeks.
- Tagasi Iisraeli.
Kas Iisrael on teinud Teie arvates selle aja vältel vigu?
- Suhetes Türgiga on väga raske Iisraeli süüdistada.
Valitsuses on mõjukaid ministreid, näiteks kaitseminister Ehud Barak
ja Dan Meridor on avalikult öelnud,
et Iisrael peaks suhete parandamiseks ametlikult vabandama.
Eelmises augustis toimus Egiptusest terrorirünnak,
kus hukkus 7-8 iisraellast, enamus neist tsiviilelanikud.
Palestiinlastest ründajad ületasid piiri
Egiptuse piiripunkti lähedalt.
Isegi mõned egiptlased olevat kokkupõrkes
iisraellaste vastu tule avanud.
Ometi esitas Iisrael Egiptuse avaliku arvamuse muutmiseks
ametliku vabanduse mitme Egiptuse sõduri tapmise eest,
kes ilmselt tegid koostööd Palestiina ründajatega.
Iisrael tegi seda oma suhete huvides Egiptusega.
Iisrael ei ole seda teinud Türgi suhtes.
- Ehk on see seetõttu, et Iisrael on liiga naiivne,
oodates pikaajalisi häid suhteid moslemiriigiga?
- Kui see moslemiriik poleks muutunud islamistlikuks,
oleks see liit võinud ehk kesta.
Tänase päevani on kaitseminister Ehud Barak
väljendanud eraviisiliselt veendumust,
et tüli Türgiga laheneb mõne aja pärast.
Keegi ei tea, millega lõpeb praegune nn Araabia Kevad.
Keegi ei tea, milline rezhiim tuleb Egiptuses võimule.
Assadi päevad Süürias on ilmselt samuti loetud.
Siinsed strateegid loodavad, et kui õhk on tolmust puhas,
on ehk võimalik Türgiga suhteid uuendada.
Kuid tüli Türgiga on siiski strateegiline oht
ja Iisraeli strateegid peavad sellega arvestama.
- Paljud Iisraelis räägivad Türgi ja Iraani sarnasusest.
Iraangi oli 40 aastat tagasi Iisraeli sõber.
Mida Te sellest arvate?
- Pole mingit kahtlust.
Sajad tuhanded iisraellased külastasid puhkuste ajal
aastaid Türgi kuurorte.
Alates vaenuliku lähenemise algusest ja flotilliafäärist
on Türgi-suunaline turism märkimisväärselt vaibunud.
Kuid kaubavahetus Türgiga on endiselt kõrgel tasemel,
välja arvatud Iisraeli kaasaegse relvastuse osas,
mida Iisrael ei taha enam Türgile müüa.
Ostsin eelmisel nädalal külmkapi ja avastasin alles kodus,
et see oli valmistatud Türgis.
Samuti sõidan ma Honda'ga, mis on Türgis kokkumonteeritud.
Rahvastevahelised suhted pole nii palju kannatanud,
kuigi Türgis on toimunud Iisraeli-vastaseid demonstratsioone.
See ei pruugi kahe rahva suhteid kaua mõjutada.
- Kuid peaminister Erdogani valis seesama rahvas,
teadlikuna tema seisukohtadest.
- Tõsi. Kuid asi on arenenud ehk oodatust kaugemale.
Teine mõõdukust avaldav mõju lähtub USA-st ja Lääne-Euroopast.
Türgi ja Iisrael on USA peamised liitlased Lähis-Idas.
Pärast flotilliintsidenti ähvardas peaminister Erdogan
varjamisi, et saadab tulevikus Türgi sõjalaevad eskortima
kõiki tulevasi humanitaarabilaevu Gazasse.
USA ja EL mõjutasid Türgit nii kaugele mitte minema.
Kui see oleks juhtunud, oleks Iisrael nad ilmselt peatanud
ja kes teab, mis oleks juhtunud.
- Kuhu see situatsioon lähiaastail areneb?
- Iisrael on avastanud oma seaduslikes piirides
Vahemere idaosa rannikuvetes tohutud gaasimaardlad
ja tahab neid õigusjärgselt arendada.
Küprose Kreeka valitsus avastas samuti gaasimaardlad
ja Türgi on nende maardlate kasutussevõtmise vastu.
Türklased okupeerivad siiani Küprose põhjaosa,
kus elavad türklased, ja nad on hoiatanud Nikosia't
gaasimaardlate arendamise eest, kuna see rikub Türgi õigusi.
Rahvusvaheliste seaduste kohaselt on parimad seadusetundjad öelnud,
et nii Küprosel kui Iisraelil on õigus gaasimaardlaid arendada.
Türgi on läkitanud ka sõnumeid, väljendades vastumeelsust
Iisraeli gaasimaardlate arendamisele, kuna see võib muutuda pretsedendiks
Küprosele.
See teema on seni lahendamata ja võib jõuda rahvusvahelisse kohtusse.
Türklased sellega enamasti ei arvesta.
Türgi flotilli peatamine määratleti ÜRO õigusjuurdluse poolt legaalseks.
Põhja-Küprose okupeerimine Türgi poolt
on aga ÜRO Julgeolekunõukogu poolt mitmeid kordi hukka mõistetud.
Türklased aga ei aktsepteeri seda ja keelduvad Küprosest taandumast.
- Aitäh, David Essing, saates osalemast.
- Aitäh vaatamast! Kohtumiseni järgmisel nädalal!
Tõlge: Monika Jaaguri