Tänään tutustumme aiheeseen Jeesus tulee lähelle meitä.
Tässä ensimmäisessä osiossa puhun siitä, että Jumala on Isä.
Tuo ihmeellinen kokonaisuus Raamatun sanomassa on, -
että Jumalalla, Isällä, on valtakunta.
Kun Jeesus tuli maan päälle ja aloitti toimintaansa aikuisena, -
niin Hän sanoi Markuksen evankeliumin 1. luvussa: -
"Aika on täyttynyt, ja Jumalan valtakunta on tullut lähelle; -
tehkää parannus ja uskokaa evankeliumi".
Tuo ajan täyttyminen tuli monella lailla näkyviin.
Kun Hän oli ihmeitä tekemässä, -
mm. ruokki yli 5 000 ihmistä erämaassa, -
niin sen jälkeen Hän sanoi, että Isä antaa taivaasta leivän, -
joka antaa maailmalle elämän.
Nuo ihmiset ajattelivat ruokkimisihmeen jälkeen, -
että Jeesuksesta pitää tehdä kuningas, -
koska Hänellä on tällaiset kyvyt ruokkia kansaa.
Niinpä he sanoivatkin Jeesukselle: -
"Herra, anna meille aina tätä leipää."
Silloin Jeesus sanoi: "Minä olen elämän leipä; -
joka tulee minun tyköni, se ei koskaan isoa" -
eli nälkä, elämän tarkoituksen puute, loppuu.
Hän näet antaa sen elämän tarkoituksen.
Tuosta elämän janosta Hän sanoo, -
ettei se koskaan janoa, joka uskoo Jeesukseen.
Tuo suunnitelma Jumalalla oli, -
että Hän lähetti ainokaisen Poikansa tuomaan meille elämän sisällön.
Sitä ihminen tarvitsee aivan välttämättä -
yhtä paljon kuin sitä, mitä hän syö.
Se on vielä tärkeämpää tai siinä rinnalla hyvin tärkeää.
Johanneksen 10. luvussa Jeesus sanoo, -
että Hänen Isältä saamansa ihmiset ovat lampaita, -
jotka kuulevat Hänen äänensä ja seuraavat Häntä, -
ja Jeesus antaa heille iankaikkisen elämän.
On ihmeellistä, että Raamatusta löytyy -
Johanneksen evankeliumin 6. ja 17. luvussa -
likimain 10 - vai onko enemmänkin - sellaista kohtaa, -
joissa Jeesus sanoo, ettei kukaan voi tulla, ellei Isä anna.
Kukaan ei voi tulla Jeesuksen tykö ja omaksi, ellei Isä vedä, -
ellei Isä anna, ellei Isä opeta.
Niin tapahtui varmaan, kun Jeesus rukoili yli yön -
ja valitsi opetuslapset.
Hän löysi siis tuon yhteyden Isän kanssa, -
niin että Isä valitsi Hänelle Hänen seuraajansa.
Ja tuon ihmeellisen Sanan uskosta -
Jeesus tiivistää Johanneksen 5. luvussa: -
"Totisesti, totisesti minä sanon teille: -
joka kuulee minun sanani -
ja uskoo häneen, joka on minut lähettänyt, -
sillä on iankaikkinen elämä, eikä hän joudu tuomittavaksi, -
vaan on siirtynyt kuolemasta elämään."
Tuo yhteys Jeesukseen Kristukseen on sellainen, -
että kun Isä lähetti Poikansa tuomaan Isän tahdon, -
niin ne sanat ovat niin ehdottomat.
Jeesus sanoo Johanneksen 8. luvussa: -
"Te olette alhaalta, minä olen ylhäältä; -
te olette tästä maailmasta, minä en ole tästä maailmasta.
Sentähden minä sanoin teille, että te kuolette synteihinne; -
sillä ellette usko minua siksi, joka minä olen, -
niin te kuolette synteihinne."
Hyvin vakava sana Vapahtajalta, joka oli täynnä armoa ja totuutta.
Nuo Isän antamat sanat Hänen suustaan meille ovat täynnä totuutta, -
mutta myös täynnä armoa.
Ja totuus tekee vapaaksi.
Ihmisten ajatus Jeesuksesta on siis monesti hyvin vajavainen -
- ja Isästä myöskin.
Johanneksen 5. luvussa Jeesus puhuu siitä kunnioituksesta, -
joka monella ihmisellä on hyvin vähäinen Häntä kohtaan.
Myös Jeesuksen sanoja kohtaan kunnioitus on hyvin vähäinen.
Hän sanoo: "Sillä Isä ei myöskään tuomitse ketään, -
vaan hän on antanut kaiken tuomion Pojalle, -
että kaikki kunnioittaisivat Poikaa, -
niinkuin he kunnioittavat Isää.
Joka ei kunnioita Poikaa, se ei kunnioita Isää, -
joka on hänet lähettänyt."
Siis Isän sanat Jeesuksen kautta antoivat ja antavat Hänelle -
sen Jumalan kunnioituksen, joka Hänellä on.
Hän sanookin toisaalla, -
että Hänelle on annettu kaikki valta taivaassa ja maan päällä.
Lisäksi tuo Jeesuksen sanan merkitys...
"Joka katsoo minut ylen eikä ota vastaan minun sanojani, -
hänellä on tuomitsijansa: se sana, jonka minä olen puhunut, -
se on tuomitseva hänet viimeisenä päivänä.
Sillä en minä itsestäni ole puhunut, -
vaan Isä, joka on minut lähettänyt, on itse antanut minulle käskyn, -
mitä minun pitää sanoman ja mitä puhuman."
Mutta ihmeellistä: sen kaiken totuuden kautta, -
minkä Jeesus on puhunut, Hän jatkaa: -
"Ja minä tiedän, että hänen käskynsä on iankaikkinen elämä."
Totuus tulee tässä toiseen valoon.
Kun ihmiset ihmettelivät, kuka Jeesus todella on -
eli onko Hän Jumalan lähettämä ja Jumalan Poika, -
niin Jeesus joutui sanomaan...
Kun juutalaiset ympäröivät Hänet ja sanoivat hänelle: -
"Kuinka kauan sinä pidät meidän mieltämme kiihdyksissä?
Jos sinä olet Kristus, niin sano se meille suoraan."
Jeesus vastasi heille: "Minä olen sanonut sen teille, -
ja te ette usko. Ne teot, joita minä teen Isäni nimessä, -
ne todistavat minusta. Mutta te ette usko, -
sillä te ette ole minun lampaitani."
Tuo kääntyminen Herran Jeesuksen Kristuksen puoleen -
ja se, että ottaa Hänet vakavasti Hänen sanojensa totuuden tähden, -
on se leipäosa, jota jokainen tarvitsee sisäiseen rakentumiseen.
Kun Jeesus halusi tuoda Isän, Jumalan, kunnian esiin, -
niin rukoillessaan Hän sanoi: -
"'Minä kyllä tiesin, että sinä minua aina kuulet; (Joh. 11)
'mutta kansan tähden, joka seisoo tässä ympärillä, minä tämän sanon, -
että he uskoisivat sinun lähettäneen minut.'
Ja sen sanottuansa hän huusi suurella äänellä: -
'Lasarus, tule ulos!'
Ja kuollut tuli ulos..."
Todistusaineistoista, joita Jeesus sanansa lisäksi toi Isän tekoina, -
Hän sanoo toisaalla, -
että vain sen, mitä Isä Hänelle näyttää, Hän voi tehdä.
Myöskin Hän puhui niitä sanoja, joita kuuli Isän sanovan -
tai mitä Hän Isän luona oli nähnyt.
Tällainen yhteys oli Jeesuksella.
Hän sanoi, että Hän elää Isän kautta.
Joka Häntä syö, -
eli Hänen Sanaansa lukee ja omistaa sen uskossa kuultuaan sen, -
(koska usko Kristukseen tulee Kris- tuksen Sanan kuulemisen kautta), -
niin hänellä on tuo yhteys Jeesukseen Kristukseen ja Hänen Sanaansa.
Se yhteys luo meissä sen elämän, jota Jumala tahtoo: -
elämä Isän Sanan kautta Jeesuksen yhteydessä.
Sana on hyvin voimakas.
Jeesus sanoo Johanneksen 17. luvussa: -
"Minä olen antanut heille sinun sanasi, -
ja maailma vihaa heitä, koska he eivät ole maailmasta, -
niinkuin en minäkään maailmasta ole.
En minä rukoile, että ottaisit heidät pois maailmasta, -
vaan että sinä varjelisit heidät pahasta."
Tänä aikana Jumalan Sana ohitetaan, -
ja maailma alkaa yhä enemmän -
toimia ja puhua Jumalan totuutta vastaan.
Toisin sanoen ikään kuin -
tuo viha Jumalaa, Jumalan omia, Jumalan Sanaa kohtaan -
tulisi näkyviin yhä enemmän.
Jeesuksen aikana Jumalaa pilkattiin.
Jeesus teki hyviä tekoja -
ja puhui heille: "Minä olen näyttänyt teille monta hyvää tekoa, -
jotka ovat Isästä; -
mikä niistä se, jonka tähden te tahdotte minut kivittää?"
Juutalaiset vastasivat hänelle: -
"Hyvän teon tähden me emme sinua kivitä, -
vaan jumalanpilkan tähden, -
ja koska sinä, joka olet ihminen, teet itsesi Jumalaksi".
Tuollaisia syytöksiä oli uskonnollisilla fariseuksilla, -
kirjanoppineilla, saddukeuksilla, ylipapeilla.
Jeesus Kristus oli täynnä Jumalan auktoriteettia ja voimaa, -
teki noita ihmeellisiä tekoja ja puhui totuutta salatuimpaan saakka.
Se paljasti tavallaan tuon ulkokultaisuuden, -
joka monissa Jumalan Sanan edustajissa VT:n aikaan -
oli siinä järjestelmässä, siinä kirkollisuudessa, -
joka Jeesuksen aikaan hallitsi hengellistä elämää.
Jeesus puhuu edelleen Johanneksen 8. luvussa: -
"Paljon on minulla teistä puhuttavaa ja teissä tuomittavaa; -
mutta hän, joka on minut lähettänyt, on totinen, -
ja minkä minä olen kuullut häneltä, sen minä puhun maailman kuulla."
Tuo raamatunkohta jatkuu: -
"Mutta he eivät ymmärtäneet, että hän puhui heille Isästä."
Siis tuo "Kirjain kuolettaa, Henki tekee eläväksi" oli niin totta, -
kuin voi olla Jeesuksen aikana.
Kun ajattelemme sitä, miten meillä on tämä elämä jatkunut, -
niin johan me olemme oppineet Isä meidän -rukouksen.
Tuo Isä meidän -rukous on sikäli merkillinen, -
että se koituu jokaiseen asiaan meidän elämässämme.
Kun me sanomme 'Isä meidän, joka olet taivaissa', -
niin se sisältää 1. käskyn.
Jumalan 1. käsky on: Älä pidä muita jumalia.
Minä olen Herra, sinun Jumalasi. Älä pidä muita jumalia rinnallani.
Me lähestymme näin Jumalaa rukouksessa.
Rukous jatkuu: Pyhitetty olkoon sinun nimesi.
Älä turhaan lausu Herran, sinun Jumalasi, nimeä, -
sillä Jumala ei jätä rankaisematta sitä, -
joka Hänen nimensä turhaan lausuu.
Tuo Jumalan pyhyys, -
sen kohtaaminen todella, olisi varmaan -
ihan jopa lepopäivän viettämistä; sapatin tai sunnuntain viettämistä.
Joka tapauksessa antaisimme silloin Jumalalle mahdollisuuden.
Meillä olisi aikaa seurustella paljon enemmän Hänen kanssaan.
Rukous lisääntyy meidän sydämissämme siinä, -
kun ajattelemme, mikä se Jumalan valtakunta on.
Se on niin luonnollinen tässä maailmassa, -
mutta se on myös samalla yliluonnollinen.
Tullessaan maan päälle Jeesus toi sen niin luonnollisessa muodossa.
Luonnosta Hän otti vertauksensa: -
"Katsokaa kedon kukkia, taivaan lintuja."
No, niinhän me elämme tätä maailmaa.
Samalla Hän kuitenkin puhuu siitä, -
että maan päällä oleva valtakunta -
on tarkoitettu sellaiseksi, joka on taivaassa.
Se on tarkoitettu Jumalan läsnäolon ja Hänen tahtonsa toteutumiseksi, -
kun Hän sanoo: Tapahtukoon Sinun tahtosi, -
myös maan päällä niin kuin taivaassa.
Efesolaiskirjeen 2. luvussa ihmeellisellä tavalla -
Paavali on löytänyt valtavan Jumalan rakkauden.
Meidät, jotka ennen olimme kovin syntisiä, -
Jumala muutti ja asetti meidät taivaallisiin.
Hän korotti meidät taivaallisiin Jeesuksessa Kristuksessa.
Kun tämä on tapahtunut, -
niin se Jumalan valtakunnan kirkkaus voisi tulla -
elämän ihan jokaiseen päivään.
Jumala sanoo näet Pyhän Hengen toiminnasta näin.
Me muutumme Hänen kirkkaudestaan, -
sen kaltaisesta kirkkaudesta, joka on Isällä.
Me muutumme "kirkkaudesta kirkkauteen, -
niin kuin muuttaa Herra, joka on Henki."
Jumalan läsnäolon kokeminen omassa kodissa, omassa työssä, -
missä tahansa olemmekin, on juuri sitä, -
että tapahtukoon sinun tahtosi myös maan päällä niin kuin taivaassa.
Kun taivasten valtakunta on sisällisesti meissä, -
voisimme uskon kautta omistaa niin paljon enemmän -
Jumalan Sanan mukaista elämää Pyhän Hengen avulla.
Ajatelkaamme vielä, -
miten koko Isä meidän -rukous liittyy jokapäiväisiin asioihin.
"Anna meille tänä päivänä meidän jokapäiväinen leipämme."
Tuo leipä on tarpeellista Jumalan, Isän, lahjaa.
Häneltähän me sitä pyydämme.
Valtava siunaus on ollut Suomessa, että suuri osa kansasta saa -
joka päivä Jumalalta ylenpalttisesti leipää.
Tuo leivän saaminen on vielä toisenlaista, -
kun ajattelemme rukouksen jatkoa: -
"ja anna meille meidän syntimme, velkamme anteeksi".
Tuo Jumalan Sanan totuuden ja elämämme syntisyyden välinen kuilu.
Lihan elämä, luonnollinen elämä sisältää ajatuksia, sanoja, -
tekemisiä ja tekemättä jättämisiä.
Niin paljon on Jumalan Sanan vastaista.
Siis se anteeksipyytäminen: Anna anteeksi.
Jumala tahtoo antaa salatuimpaan saakka kaiken anteeksi.
Sen tähden Hän Jeesuksen lähetti.
Tämä sana on kuitenkin aika lailla sidoksissa siihen, -
annammeko me anteeksi meidän velallisillemme.
Ristiriitoja, anteeksiantamattomuutta on.
On kaikkea vaikeutta elämässä toisten ihmisten kanssa: -
työpaikalla, kodissa, harrastuspiireissä.
Kaikkialla on mahdollista rikkoa toinen toistaan vastaan.
Tämä sana tavallaan sitoo siihen, -
että rohkenemme antaa ja pyytää anteeksi toinen toisiltamme.
Silloin me voimme myös odottaa, -
että Jeesuksen ristintyön uhri riittää -
uskon kautta Jeesukseen myös kaikkeen, -
missä olemme rikkoneet Jumalaa vastaan.
Viinipuuvertauksessa Jeesus sanoo: -
"Te olette jo puhtaat sen sanan tähden, mitä minä olen teille puhunut."
Siis opetuslapsille tuossa jäähyväispuheessa, -
joka on monta lukua Johanneksen evankeliumissa, -
Jeesus puhuu tavallaan sen, -
kuinka riippuvaisia viinipuun oksat ovat viinipuun rungosta.
Siis siitä sanasta, minkä Isä puutarhurina tavallaan on antanut -
sen viinipuun rungolle eli kaiken sen elämän, -
että oksa kantaisi hedelmää Jumalalle -
Jumalan Sanan toteutumisen muodossa.
On tässä Isä meidän -rukouksessa vielä luonnollista: -
"Äläkä saata meitä kiusaukseen,"
Voi, miten heikko liha on! Ihmisen sisäinen olemus.
Niin heikko ja monella tavalla kiusattu.
Tottumuksien mukaan monet kiusaukset ovat sellaisia, -
mistä ei tahdo päästä irti.
Rukous vielä jatkuu: "vaan päästä meidät pahasta".
Pahan painostusvalta kiusaustemme ja lankeemustemme kohdalla on -
yllättävän suuri. Siksi Jeesus sanookin, -
että jokainen istutus, jota taivaallinen Isä ei ole istuttanut, -
on juurineen revittävä pois.
Monissa sukupolvissa on sellaista elämänmuotoa, -
sananparsia ja käytöspiirteitä, syntielämää, -
tästä maailmasta riippuvaa maailman henkeä.
Niistä olisi hyvä löytää ne juurineen poisrevittävät -
Jumalan Sanan totuuden kautta ja sitoa ne valheet Jeesuksen nimessä.
Hän sanoo: "Minkä sidot maan päällä, on oleva sidottu taivaissa"
Valheen verkot tahtovat viedä meidät maailman alkeisvoimien alle.
Näin kiusaukset ja maailman- henkiset mielipiteet hallitsevat -
monesti niin, että paha pääseekin hallitsemaan -
yllättävän paljon normaalia elämää - jopa uskovalla ihmisellä.
Tämä rukouksen loppu jatkuu ihmeellisellä Jumalan armolla: -
"Sinun on valtakunta ja voima ja kunnia iankaikkisesti."
Se on totuuden ja armon valtakunta, se on se Jumalan voima, -
joka Jumalan Sanassa ja rakkaudessa on.
Ja se kunnia, jota usein ylistämme lauluissa, virsissä, psalmeissa.
Niissä ylistyksen ja kiitoksen sanoissa tulee se ihmeellinen kunnia.
Jumalan Henki on sen niihin asettanut, -
koska Hänelle tulee antaa kunnia tässä ajassa ja ikuisuudessa.
Jeesuksen elämä sidottuna Isän yhteyteen -
oli myös Hänen lähtöhetkellään ristille naulittuna.
Hän lopulta sanoo: "Isä, Sinun käsiisi minä annan henkeni."
Tuon tyytymisen Isän tahtoon ja Isän käsiin Hän oli kokenut -
syntymästä ja lapsuudesta asti, mutta jo sitä ennen, -
kun Hän lupautui taivaasta maan päälle -
tuon ihmeellisen elämäntehtävän ja ristinuhrin tekemään.
Kokihan Hän siinä saman, minkä moni hyljättynä kokee, -
niin kuin Jeesus sanoo: "Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit?"
Ylösnousemuksessa Hän kuitenkin tavallaan osoitti sen, -
että Jumala Isänä huolehti Hänet loppuun saakka.
Ylösnousseena Jeesus ilmestyi vielä monille ihmisille.
Jeesus sanoi Maria Magdaleenalle: "Älä minuun koske, -
sillä en minä ole vielä mennyt ylös Isäni tykö; -
mutta mene minun veljieni tykö ja sano heille, -
että minä menen ylös, minun Isäni tykö ja teidän Isänne tykö, -
ja minun Jumalani tykö ja teidän Jumalanne tykö".
Tällä tavalla Hän paikallisti sen, -
kuka Isä Jeesukselle tämä oli - ja meille.
Ja kuka Jumala Hän oli Jeesukselle ja meille.
Sinne Hän meni.
Hän sanoo tulemuksestaan vielä (Matteus 24): -
"Mutta siitä päivästä ja hetkestä ei tiedä kukaan, -
eivät taivasten enkelit, eikä myöskään Poika, vaan Isä yksin.
Sillä niinkuin oli Nooan päivinä, -
niin on Ihmisen Pojan tulemus oleva."
Se kokonaiskuva, jonka tässä halusin välittää, -
on vain pienen pieni osa.
Isän olemus Raamatussa näet tavallaan näkyy -
Jeesuksen sanoista ja teoista.
Isällä on rakkaus jokaista ihmistä kohtaan.
Sen tähden Hän lähetti Jeesuksen.
Siksi Hän lähetti Jeesuksen puhumaan juuri sen, mitä Hän puhui, -
ja tekemään juuri ne teot, -
jotka myös Jeesuksen seuraajien on lupa tehdä.
Jumala näyttää, mitä tulee tehdä -
ja Jumala osoittaa, mitä tulee puhua.
Ole siunattu Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen! Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare