Jeesuksen opetuslapsena.
Kyllä Jumalan Sana voi olla joskus voimakas, -
ja nyt aiheena on Uutta luova voima Sanassa.
Uskon, että se Jumalan rakkaus, joka Sanan kautta vetää ihmistä -
etsimään Jumalaa ja löytämään Hänet, toteutuu Jumalan Sanassa: -
usko tulee Kristuksen Sanan kuulemisen kautta.
Miten usko voi yhtäkkiä herätä?
Se on kesken kaiken uskovallekin uusi tulemus.
Muistan useitakin tapahtumia ja ajattelen, -
miten ihminen joskus voi kaivata rauhaa.
Hän etsiikin sitä monella tavalla, -
mutta sitten tapahtuukin yllätys.
Kerran keskustelun yhteydessä tulin sanoneeksi -
ihan tavallisten lauseitten jälkeen: -
"Rauhan minä annan teille, minun rauhani. -
Sen minä annan teille. En minä anna teille, niin kuin maailma antaa. -
Älköön teidän sydämenne olko murheellinen älköönkä peljätkö."
Siinä oli pariskunta kanssani keskustelemassa kotonani.
Mies vieressäni sanoi: "Voi, hyvänen aika! -
Se rauha meni minuun! En ole koskaan kokenut tällaista rauhaa."
Samalla käsitin, että kun Jeesus puhui ihmisille, -
niin Hän sanoi monesti, että jolla on korvat, kuulkoon.
Sisin etsi ja sai Jeesuksen puheesta.
Se sisäinen korva, se kaipaus Jumalan puoleen.
Ehkä tämäkin ystävä oli etsinyt ja toivonut rauhaa.
Nyt Jeesuksen yhden raamatun- lauseen sanominen ääneen, -
hänen kuultensa, olikin, kuin Jeesus olisi sen puhunut.
Se rauha tuli häneen.
Siinä Jeesuksen Sanassa on siis henki ja elämä.
Ihmettelin tuota ja toki on syytäkin ihmetellä.
Kun ihminen näet kaipaa ja saa kokea sen uudistuksen, -
mitä se Sana todellisuudessa merkitsee, -
niin silloin tulee tämä Jumalan apu ihmisen avuttomuuteen.
Kunpa Jumalan Sana voisikin näin saada -
meidän sisäiset korvamme kuulemaan.
Toisen kerran olimme rukoilleet -
hyvin sairaan ihmisen puolesta.
Ilmeni, että hänen migreeni- kohtauksensa -
johtui ulkopuolisesta syystä.
Muutamaa tuntia myöhemmin hänet kohtaava vastuu -
sai aikaan tuon sairauskohtauksen.
Jumala siinä opetti, -
kuinka tällaista tilannetta tulee käsitellä ja rukoilla.
Tämä ystävä parannuttuaan sanoi, -
että kai minä nyt vielä rukoilen hänen puolestaan.
Olen altis pyydettäessä rukoilemaan, -
mutta tiedätkö, ennen rukousta tulin sanoneeksi: -
"Älkää murehtiko huomisesta päivästä. -
Huominen päivä pitää murheen itsestään. -
Riittää kullekin päivälle oma vaivansa."
Ystävä rakas, kun hän tämän kuuli, -
hän istui edessäni sängyn reunalla.
Minä seisoin vieressä, ja hän katsahti ylös: -
"Mistä sinä tämän tiesit?" - Mitä tiesin?
Ei ollut varmaan mitään mahdollisuutta minun tietää tilannettasi.
"No, kun minun piti olla siellä opettamassa ja sairastuin."
Se Sana paljastikin hänelle: -
"Älkää murehtiko." Hän oli murehtinut.
"Mistä sinä tiesit?"
Ystävä rakas, siinäkin Jumalan Henki otti suuni ja sydämeni -
sanomaan jotain, mitä minä en tiennyt, mutta mitä Jumala tiesi.
Hän rohkaistui ja oli ihan vapaa sairaudesta illalla tilaisuudessa.
Hän joutui tosin jättämään väliin sen opetustilanteen, -
kun ei voinut mennä sairaana suurissa kivuissa.
Kuitenkin tuon rukouksen jälkeen -
Jumalan Sana meni hänen sisimpäänsä eläväksi tekevänä.
Jumala Sanallansa paljasti syyn: murehtimisen.
Aika erikoista Pietarin kirjeessä on se, -
että älkää mistään murehtiko, -
vaan kiitoksen kanssa tuokaa se Jumalalle tiettäväksi.
Kaikki murheet on heitetty Hänen päälleen. Hän pitää teistä huolen.
Niinhän se kohta olikin.
Kun meillä on elämän kuormaa, -
niin tilanne on sama kuin kylväjävertauksessa.
Elämän hedelmään, Jumalan Sanan kylvöön, sisimmässämme, -
tulee niitä esteitä, tämän maailman huolia.
Rikkauden viettelys, moninaiset himot pääsevät valtaan, -
eikä synny kypsää hedelmää.
Jumalan Sanan ohjaavat vaikutukset ovat sellaisia, -
joista moni Sanaa lukevana ja kuuntelevana -
ikään kuin välillä säpsähtää: tuo osui!
Mutta se voikin olla jostakin kirjasta.
Muistan kerran, miten Sanasta tuli huoneentaulu.
Halusin sen isoin kirjaimin seinälle osoittaa.
Tietokoneella siis isoin kirjaimin paperille ja se paperi seinälle.
Mitä yhteyttä pimeydellä on valkeuden kanssa?
Pimeys on monesti se, -
joka estää valkeuden todellisuuden ja vapauden.
On merkillistä, että omatunto on lapsesta asti olemassa.
Jostain syystä tuo puhe omastatunnosta...
Onko omatunto oikeamielisyyttä?
Riippuu varmasti paljon siitä, mihin on kasvatettu ja kasvanut.
Mutta lapsella...
On erikoista ja olen sitä esimerkkiä monesti käyttänyt, -
mutta tänäänkin haluan sen tuoda esille.
Aikanaan Muurlan ala-asteella...
Ajatellaan, että tämän ruutuvihon sivu olisi ihan valkoinen.
Kysyin noin 10-vuotiailta siinä luokassa, -
kuinka moni heistä haluaisi, että omatunto olisi näin puhdas.
Niin ystävä, kaikki nostivat kätensä. Aivan kaikki.
Silloin tulee mieleen tämä ajatus, että hetkinen vaan...
Se kristillinen kasvatustavoite, -
joka sukupolvien ajan Suomessa yhteistalouden aikana oli, -
ihan ehkä 80-luvullekin asti aika voimakkaasti...
Nimittäin vuonna 1975 -
olin jo sananjulistustehtävissä.
Tätä kristillistä kasvatusta -
annettiin osittain kirkon ja osittain kansakoulun kautta.
Se oli Jumalan Sana ja 10 käskyä, Jeesuksen täydellinen ristintyö, -
sanoma Jumalasta, Isästämme taivaassa -
ja Jeesuksesta Kristuksesta taivaassa.
Se tuli ilmeisesti hyvin opittua ja kaikkien tietoon.
Tiedän, että paljon vastustajiakin oli, -
koska jumalankieltäjiä sukupolvesta toiseen Suomessa on ollut.
Osa poliitikoista on vienyt asioita juuri siihen suuntaan, -
että politiikan pohja on tavallaan ateistinen.
Jos lähdemme siitä, että Jumalan Sana voi luoda uutta, -
niin silloin Jumalan Sanan kuulemattomuus, -
että sitä ei kuulla, saa ihmisen ajautumaan omille teilleen.
Tavallaan tämän maailman ruhtinas ottaa sen Sanan kuulemisen -
ja ajattelemisen, vaikka kaipaisi vahvaa perustusta elämälle.
Näin Sanan merkitys ei pääsekään vaikuttamaan.
Joissain suvuissa voi olla monta sukupolvea, -
joista ei löydy yhtään tai vain muutama, -
jonka Jumalan Sana on herättänyt Jeesuksen Kristuksen omaksi.
Sanan vastaanottaminen on näet sama, -
kuin että Jeesus Kristus saisi tilaa ja tulisi vastaanotetuksi.
Tuo Sanan uutta luova voima voi tulla myös laulusta.
Nimittäin minulle sattui aivan hiljattain Pohjanmaalla näin.
Oli tavallinen vapaan suunnan tilaisuus, -
joissa usein on ihania laulukuoroja, soittoyhtyeitä -
tai muutama soittaja ja laulaja.
Se tuntuu valtavalta Jumalan ylistykseltä, -
kun Herra on kansansa kiitoksen keskellä, -
ja se on Jumalan Sanan mukaista.
Varsinkin Daavidin psalmeissa on hyvin paljon kohtia, -
joissa on suurta murhetta ja ahdistusta.
Sitten on muutama jae, jossa siitä huolimatta ylistetään, -
vaikka murhetta on - joko ennen tai jälkeen - tai molemmissa.
Monet laulut kuitenkin alkavat -
vahvalla Jumalan kiitoksella ja ylistyksellä.
Siinä tilaisuudessa oli vain yksi kitaransoittaja ja laulaja.
Tietysti jokaisella on oma tyylinsä ja tapansa, johon on oppinut.
Minä siinä mielessäni vähän mietin ja askaroin, -
että tuo nyt taitaa olla vähän semmoista omatekoista, -
enkä oikein meinannut nauttia siitä.
Ajattelin omia ajatuksiani.
Näin helppoa on tavallaan kulkea sen sanoman ohi, -
mitä siellä soittaja ja laulaja välittää.
Tuollainen vähän arvosteluhenki...
Ei kai sinustakin joskus opetuslapsena tunnu, -
että puhuja puhuu omiaan tai laulajan tyyli on kummallinen -
tai soittaja soittaa väärin tai melodia ei miellytä.
On vanhanaikaista tai liian uudenaikaista. Voi, hyvänen aika!
Se meidän etsintämme on tavallaan niin vajavaista.
Herran läheisyyden etsiminen on vajavaista.
No, se oli minullakin.
Tiedätkö, hän laulaa sitten siinä yhden kohdan.
Hän laulaa kohdan: näen Jeesuksen ristillä.
Kuule ystävä, koko se tilaisuus muuttui minulle.
Minulle annettiin näky, jossa katselin Jeesusta ristillä.
Sen päivän Jumalan kohtaaminen oli tavallaan tuoreena heti edessä.
Vaikka minä olin mahdoton, niin Jumala osoitti, -
että Hän voi ilmestyä, vaikka minä olen ihan toista mieltä.
Ja niin siinä, ystävä, kävi, -
että minä siinä seurakunnassa todistin: -
"Rakastakaa, siunatkaa ja rukoilkaa tämän puolesta. -
Hän laulaa ja soittaa hengessä. Jumalan Henki käytti häntä. -
Minä kohtasin Jeesuksen ristillä.
Siis näin ikään kuin elävänä Jeesuksen siinä."
Jotain ihmeellistä.
Minä mahdottomana, Herra mahdollisena.
Mutta nuo takin kääntämiset...
Kauan pappina olleen takki voi kääntyä.
Kyllä se kääntyi kerran Los Angelesissa.
Tyttäreni oli siellä palvelemassa kiinalaisessa seurakunnassa.
Kuinka ollakaan, hän sanoi, että menemmekö nuorten kirkkoon.
Ajattelin, että totta kai menemme.
Usein vanhempi ihminen voi jopa nuortua siellä, -
kun näkee nuoret oikein elementissään.
Se tuore nuoren usko monesti todellakin virvoittaa vanhempaakin.
No, mitenkäs siinä kävikään?
Siellä oli kitarabändi, -
ja ei nyt ihan iskelmää mutta aika rytmikästä.
No, ne soittivat ja lauloivat aina välillä.
Toiset osuudet eivät siinä jääneet mieleen, mutta tämä rämpytys jäi.
No, minä sanoin tyttärelle puolessa välissä tilaisuutta, -
"Kun kolmas kappale lähtee menemään, niin minä kävelen ulos."
Voi, hyvänen aika!
Tuon pienen ryhmän piti lähteä Kanadaan vierailemaan -
ja viemään nuorten keskuuteen ilosanomaa -
musiikin, laulun ja todistuksen muodossa.
Kuinka ollakaan, ystävä, niin siinä kävi, -
että kesken kolmannen kappaleen minä näin -
Jumalan Pyhän Hengen tulen heidän päällään, -
noiden soittajien ja laulajien päällä.
Sain Jumalalta ilmoituksen, -
että heidän henkensä on avoin minun henkeäni kohtaan.
Ystävä, minä olin tilaisuuden loppuun asti.
Minä nöyrryin kääntämään takkini taas kerran toisin päin.
Se arviointi ja se, mihin olin itse tottunut, -
ei nähnyt sitä, mitä Jumala näki noissa nuorissa.
Niin eri tavoin eri sukupolvet nytkin monissa seurakunnissa -
kokevat siinä tietynlaisen hajuraon.
Olemme tottuneet näihin. Nämä ovat rakkaita lauluja.
Muistan Eija Merilän kerran sanoneen...
Hänellähän oli vahva laulajatar- tausta.
Uusia kauniita lauluja hän varmaan oli osittain itsekin tehnyt -
ja paljon lauloi sellaisia.
He asuivat välillä USA:ssa, -
ja vanhempi väki siellä oli sanonut, että ei heille tämmöisiä.
He rakastavat niitä lauluja, mitä he ovat rakastaneet.
Hän oli kokenut sen, että Jumala puhui hänelle: -
"Minä olen mielistynyt heidän tapaansa laulaa ja ylistää Jumalaa."
Näin hänkin joutui nöyrtymään ja ajattelemaan, -
että mikä on itselle rakasta, niin toiselle voi olla joku muu rakasta.
Ja Jumala rakastaa kumpiakin.
Siinä ei nyt varmaan ollut suoranaisesti sukupolvien ero, -
mutta usein nuo nuorten bändihommat...
Vaikka olisi kuinka Jumalan synnyttämää, -
niin tuntuu, että rokkiako ne nyt soittavat.
Ystävä rakas, nämä ovat vaikeita asioita käydä läpi.
Voisivatko nuoret, lapset, vanhemmat ja vanhukset olla -
ihan samassakin kirkossa?
Kyllä voivat, kun Herran Henki tulee voimakkaasti mukaan.
Jumalan Henki voi tehdä sen, -
että Hän synnyttää tavallaan Hengessään sellaisen yhteyden -
eri sukupolvien välille. Sanassa sanotaan, -
että Jumala kääntää isien sydämet lasten puoleen -
ja lasten sydämet isiensä puoleen.
Hengellinen kokemusmaailma joskus sokaisee, -
niin että se on oikein, mitä minä koen -
ja tuo toisen kokema on outoa.
Ei välttämättä ajatella, että se on väärin, mutta se on outoa.
Onkohan siinä Herran Henki mukana ollenkaan?
Tällaisia arvioita tehdään monesti.
Ajatellaan, että mm. profetoimisemme on vajavaista.
Ehkä nämä Jumalan läsnäolon kokemukset eri lailla laulettaessa -
tai ihmeelliset virren sanat -
ovat täysin Jumalan Hengen aikaansaamia.
Kun niitä lauletaan, niin Henki koskettaa.
Pyhä Henki koskettaa.
Moninainen rikkaus erilaisia ihmisiä varten -
on varmasti Jumalan kuva Kristus-ruumiista.
Ruumiissa on monenlaisia jäseniä, -
ja ne vähäisimmät ovat välttämättömimpiä.
Jos ne, joita myös arvioidaan ja arvostellaan, -
ovatkin niitä, joissa rakkaus ja yksimielisyys koetellaan.
Tämä hajanainen tilanne kristittyjen keskuudessa on jatkunut kauan, -
oikeastaan siitä asti, kun erilaisia kirkkokuntia -
tai erilaisia uskovien ryhmiä on syntynyt.
Todellisuudessa Jumalan Henki ylettyy yhdistämään; -
sukupolvia, eri uskonsuuntia.
Silloin kuitenkin suhteen Kristukseen tulee olla elävä ja ehyt -
ja sellainen, joka hyväksyy erilaisuutta.
Ei rajoita seurakuntaansa tai uskoaan.
Jos toinen uskoo/käy toisessa seurakunnassa, -
niin hyväksyy silti hänet ja hänen todistuksensa.
Ystävä, missä Jumalan synnyttämä yhteys -
uudelleen syntyy, -
niin se on se Jeesuksen ylimmäispapillinen rukous, -
joka on Johanneksen evankeliumin loppupuolella.
Se on sellaista, -
mikä on tähän aikaan tarpeellista löytää.
Siis itse etsin, -
vaikka vaimoni kanssa noin 25-vuotiaana -
toistamiseen lapsena uskoontulemisen jälkeen -
tulimme aikuisen uskoon.
Siitä lähtien olemme tavallaan Jumalan valtakunnan uskovia.
Vaikka Suomessa siis on erilaisia uskontokuntia, -
niin ei koskaan tuntunut siltä, että pitäisi ojentaa: -
"Olette väärässä." tai "Minä olen oikeassa." Ei.
Niitä äänenpainoja ja ajatuksia ei ollut vaimollani, -
eikä ollut minullakaan.
Joistain oppiriidoista en lainkaan keskustellut, -
vaikka toinen aloitti.
Jeesuksella oli tämä ihmeellinen rakkaus täällä, kun Hän sanoo: -
"Mutta en minä rukoile ainoastaan näiden edestä, -
vaan myös niiden edestä, jotka heidän sanansa kautta uskovat minuun, -
että he kaikki olisivat yhtä, niinkuin sinä, Isä, -
olet minussa ja minä sinussa, että hekin meissä olisivat, -
niin että maailma uskoisi, että sinä olet minut lähettänyt."
Ystävä, tämä seuraava jae on jotain hyvin erikoista.
Viime aikoina näet eri ihmisten näkymaailmoissa, -
omassakin näkymaailmassani olen ihmetellyt, -
onko lopunaika tullut siihen vaiheeseen, -
jossa Jumalan kirkkaus ilmestyy yhä runsaampana -
luomassa Jumalan läsnäolon kautta uutta, -
sitä ihmistä, joka ottaa vastaan -
Kristuksen yhdistävän todellisuuden, -
niin kuin Jeesus oli riippuvainen Isästä.
Että tulisi se ihminen uskossa, joka on riippuvainen Jeesuksesta -
ja pääsisi lähelle toista, joka myös on riippuvainen Jeesuksesta.
Näin he ovat riippuvaisia toinen toisistaan, yhteisestä uskosta.
Jeesus uskon alkajana ja kasvattajana sen tekee.
"Ja sen kirkkauden, jonka sinä minulle annoit, -
minä olen antanut heille, että he olisivat yhtä, -
niinkuin me olemme yhtä - minä heissä, ja sinä minussa -
että he olisivat täydellisesti yhtä, -
niin että maailma ymmärtäisi, että sinä olet minut lähettänyt -
ja rakastanut heitä, niinkuin sinä olet minua rakastanut."
Että maailma siis ymmärtäisi uskovien yhteyden kautta, -
että Jeesus on Pelastaja, Jeesus on Messias.
Jeesuksessa on kaikki synnit sovitettu ristillä.
Iankaikkinen elämä on siksi totta, -
että hän ylösnousemuksessa voitti kuoleman -
ja taivaisiin korotettuna hallitsee taivaissa.
Tämä valtakunta kestää.
Se Jumalan valtakunta, jonka Jeesus toi maan päälle.
Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare