Ihmeellisen Sanan Jeesus sanoi -
Ilmestyskirjan viimeiselle seurakunnalle.
Laudikean seurakunnan tilanne oli aika erikoinen.
Monet sanovat, että elämme näitä päiviä -
Laudikean seurakunnan tavoin Suomessa.
Aiheena on Minä seison ovella ja kolkutan.
Tilanne oli siellä tuollainen, -
että Jeesus halusi puhua yksilöille.
Ennen kaikkea Hän puhui sitä, -
että "minä tiedän sinun tekosi. Sinä et ole kylmä etkä palava."
Näitä sanoja ovat käyttäneet monet esirukouksessa sielunhoidossa -
vuosien ja vuosikymmenien aikana.
Ajattele, se tuli tavaksi ihan siellä alkuvuosina, -
että jumalanpalveluksen tai iltatilaisuuden jälkeen -
monet jäivät esirukoukseen -
ja kertoivat lyhyesti joitakin elämän vaikeuksia.
Siis esirukouksen tapaisesti, mutta aina hyvin lyhyeksi ajaksi.
Toiset odottivat vuoroaan, -
eikä silloin voinut 2-3 minuuttia puhua yhden kanssa.
Noissa tilaisuuksissa oli niin, että Jeesus kolkutti ovea -
haluten pidempäänkin neuvonpitoon rukouksessa ja sielunhoidossa.
Hyvin harva kuitenkin irrottautui -
ns. Sanan ja rukouksen illoissa pitempään yhteyteen -
esirukoilijan ja sielunhoitajan kanssa, -
joka voisi Sanalla ohjata Herran tahtomaa tietä eteenpäin.
Entä tänä päivänä?
Etsimmekö me yhteyttä jostain filmistä tai striimistä, -
siis elävistä kuvista?
Vai etsiytyisimmekö aivan selkeästi sellaisen seuraan, -
joka on kokenut paljon elämässään ja on Herraa tunteva -
etsimään työtä yhdessä?
On merkillistä, että vuosikymmenien aikana -
olen seurannut 12 uskovan, -
siis ulkomaalaisen tai suomalaisen puhujan, -
hengellisen vaikuttajan elämää, miten hän elää uskoaan.
Ystävä, olen paljon saanut kokea siinä heitä nähdessäni -
ja heidän kanssaan rukoillessani ja jutellessani, -
heidän tilaisuuksiensa puheita kuunnellessanikin.
Olen nähnyt, kuinka Jumala käyttää erilaisia ihmisiä -
minun uskoani varten kasvattaakseen uskosta uskoon -
toisen opetuslapsen uskon kautta.
Niinhän se oli siellä alku- seurakunnan ensimetreillä.
Noista helluntaina uskoon tulleista ihmisistä sanotaan, -
että he pysyivät apostolien opetuk- sessa, keskinäisessä yhteydessä, -
leivän murtamisessa eli Herran pyhän ehtoollisen vietossa -
Jeesuksen ristintyön Uuden liiton ylläpitämiseksi.
Olemme Uuden liiton kansaa, Kristuksen omistamia.
Hän on omaksensa meidät ristillä lunastanut.
Silloin kun näemme tämän todellisuuden, -
että apostolinen opetus, keskinäinen yhteys, -
Herran pyhä ehtoollinen ja yhteinen rukous...
Jos on jostain syystä keskinäinen yhteys uskosta uskoon, -
niin virittyvät armolahjatkin palaviksi pienissä ryhmissä -
tai mikä tahansa elämässämme veisi opetuslapseutta eteenpäin.
Kuule, monet sanankohdat auttavat meitä kasvamaan eteenpäin, -
koska Hän on opettaja.
Me olemme vain sisaria ja veljiä keskenämme -
emmekä voi nousta toistemme yläpuolelle, -
koska Jeesus Kristus on itse takuussa siitä uskon määrästä, -
jonka Hän on kasvattanut.
Vertailtaessa kokemusmaailma voi olla erilainen, -
samoin uskontaso, koska Hän on kasvattanut uskoa pidemmälle -
joillakin uskonelämän osa-alueilla.
Toinen voi olla kehittyneempi muilla alueilla, armolahjan käytössä -
tai elämän viisaudessa, -
kun Jumala vaikuttaa tahtomista ja tekemistä Pyhässä Hengessä.
"Katso, minä seison ovella ja kolkutan", -
on sitä todellisuutta, että Hän saisi aterioida kanssamme -
samalla tavalla kuin alkuseurakunnassa -
Uuden liiton lunastettuina Jeesuksen omina -
ja että meillä lisäksi on yhteys keskenämme, -
joka nykyisin on jäänyt tilaisuusyhteydeksi.
Ei paljon keskustella, ehkä kahvitauolla vähän.
Se ei siis ole sitä yhteyttä, että kotien ovet olisivat auki, -
ja meillä olisi yhteistä aikaa Herran kanssa ja toistemme kanssa.
Mutta jäljelle jää myös se, että kun Jeesus kysyi Pietarilta, -
joka oli Hänet kieltänyt kolme kertaa...
Tuo suhde, joka jäi tärkeimmäksi siinä, että Jeesus seisoo ovella, -
oli se henkilökohtainen, että Jeesus saa opettaa.
Joskus niinkin, että Herra, mistä minä luen?
Tai sitten Herra vaan muistuttaa.
Pariin kertaan on minuakin muistuttanut viime aikoina.
Lue ja muista Matteus 18:18.
Minkä sinä sidot maan päällä, on oleva sidottu taivaissa -
ja minkä päästät maan päällä, on oleva päästetty taivaissa.
Eli tuo tietynlainen taisteluvalmius myös, -
jonka Jeesus opetuslapsilleen antoi.
70 palasi iloiten, -
sillä henget olivat heille alamaiset Hänen nimensä tähden.
Arvovalta uskovalla Jumalan valtakunnassa on siis eri -
kuin se, mitä tähän mennessä on ajateltu uskoon liittyväksi.
Moni vierastaa näitä taisteluasioita.
Taistelu ei ole lihaa ja verta vastaan, vaan hallituksia, -
valtoja, valtaistuimia, herrauksia, taivaan avaruuksissa.
Siksi on syytä kyllä pukeutua Jumalan voiman koko sota-asuun, -
jotta voimme kestää nämä hyökkäykset.
Siis kolmasosa enkeleistä on langenneita -
ja he haluavat hallita maan päällä.
Jumalan enkelivartiot, valkoiset enkeliruhtinaat, -
odottavat Herran käskyä, -
milloin lopunajan niitto, -
siis miljoonien uskoontulo -
voi ennen Kristuksen paluuta tapahtua.
Kaikissa, missä Jeesus haluaisi aterioida -
nimenomaan sinun kanssasi, niin se tapahtuu niin, -
että annat Hänelle aikaa päivittäin.
Hän antaa kyllä koulutuksen siihen, miten se tapahtuu.
Se voi tapahtua ensin pienpiirissä.
Suuremmat seurakuntakokoukset ovat tavallaan apostolien julistusta.
Pienet sielunhoidot tai esirukoukset ovat -
- vähän ikävästi sanottuna - laastarilappu, -
jos sama aihe on esillä kymmenen kertaa tai enemmänkin, -
eivätkä asiat ole vielä Herran muuttamina muuttuneet.
Sulje ovesi ja rukoile Isääsi, joka salassa maksaa sinulle.
Siis Jumala-suhde voi olla paljon, paljon rikkaampi silloin, -
kun aterioitsen Hänen kanssaan.
Silloin ei voisi sanoa: "Minä tiedän sinun tekosi: -
sinä et ole kylmä etkä palava; -
oi, jospa olisit kylmä tai palava!
Mutta nyt, koska olet penseä, etkä ole palava etkä kylmä, -
olen minä oksentava sinut suustani ulos."
Tuo kaipaus olla läheisessä suhteessa Jeesukseen, -
niin olisiko nyt, ystävä, niin, -
että tuo pyyntö olla Jeesuksen kanssa, varata Hänelle aikaa -
ensin ehkä vähän yhdessä pienessä ryhmässä.
Sitten rohkaistuu yksinään aterioimaan.
Mitä se tuottaa?
"Katso, minä seison ovella ja kolkutan; -
jos joku kuulee minun ääneni ja avaa oven, -
niin minä käyn hänen tykönsä sisälle -
ja aterioitsen hänen kanssaan, ja hän minun kanssani."
Ystävä, kun Jeesus jossain opetuslapsille sanoo: -
Yksi on teidän opettajanne.
Silloin tulee kyse myös pastoreista, -
vanhemmistoveljistä ja sisarista, jos sisaria on vanhemmistoissa, -
joka tapauksessa kirkoissa suurissa viroissa oleville.
Viratkin voivat olla Jumalan antamia ja Jumalan siunaamia.
Jos ne ovat virkoja järjestelmässä, organisaatiossa, -
eikä viranhoitajalla ole elävää Kristus-suhdetta, -
neuvottelua, mitä tulisi opettaa ja julistaa, -
niin silloin ihmisviisaus panee paulan puhujalle ja kuulijalle.
Hyvin aralta paikalta puhun tässä.
34 vuotta - päivääkö vaille -
olin luterilaisen kirkon pappi, jota en enää ole, -
ellei paluuta Jumala jossain vaiheessa aseta tehtäväksi.
Tuo tilanne, jossa papin välittämä sana, -
jos se tulee VT:n mukaisesti...
Profeettoja oli kahdenlaisia. Toiset puhuivat -
omalta sydämeltään ikään kuin Jumala olisi puhunut.
Raamatun selitysteokset ja oma ymmärrys tietynlaisista jakeista, -
tietynlaisista raamatunkohdista olin monia kertoja lukenut läpi -
ja sitten miettinyt, mitä niistä tulisi puhua.
Ne olivat varmasti osittain mielipiteitä omasta näkökulmastani, -
eivätkä välttämättä ollenkaan Jumalan kanssa neuvoteltuja, -
miten Jumalan Henki sen avaa.
Pyhän Hengen täyteys voisi tuottaa paljon -
sellaista hengellistä ymmärrystä, -
jota ei kasvamatta Jumalan Sanan tuntemisessa voi toiselle välittää -
Jumalan tahtomalla tavalla.
Runsas Raamatun tunteminenkin voi tehdä sen, -
että kirjain kuolettaa, ja Henki tekisi eläväksi.
Jos 34 vuoden aikana puhutut puheet...
Vaikka pari vuotta papiksi vihkimisen jälkeen -
olin täyttynyt Pyhällä Hengellä, tuo neuvottelu ei ollut riittävä.
Oli ohjeita, miten tulisi saarnat valmistaa.
Siinä ei riippuvaisuutta elävästä Jumala-yhteydestä mainittu.
Tuon opetuksen pohjalta puhuin kyllä ihmisviisautta -
suurimman osan puheistani.
Toisaalta saattoi kirjain kuolettaa, -
että se piti puhua vaan kirjaimen kautta eikä niinkään elämän kautta.
Lapsenmielisyys ottaa vastaan sen, minkä Jumala antaa -
eikä sitä, mitä järkeilemällä löytää saarnan sisällöksi.
Riippuvaisuus Puolustajasta, joka ottaa Pyhästä Hengestä, -
joka ottaa Kristuksen omasta ja antaa meille.
Se voi olla tuohon tekstiin verrattuna hyvin erilainen puhe.
Itse en voikaan yhtään pastoria tai pappia -
kirkossa tai vapaissa suunnissa mitenkään osoittaa, -
onko hän seurustellut Herran Jeesuksen kanssa -
ja sitä kautta Pyhä Henki kirkastaa, mitä tulee puhua.
Niitäkin puheita varmasti joskus Herra vaikutti.
Silti enemmistön puheista uskon, -
että olen ikään kuin Jumalan Sanan välittäjänä -
inhimillisen viisauden kautta -
kuulijan inhimilliseen viisauteen enkä hänen henkeensä puhunut.
Olen siitä murheellinen, että Jumala ei sitä avannut.
Henki tekee eläväksi. Jeesus sanoi: -
"Ne sanat, jotka minä olen teille puhunut, -
ovat henki ja elämä. Ei liha mitään hyödytä."
Paljolti tuo lihallinen inhimillinen viisaus on -
toisaalta Jumalan antamaa, -
mutta oliko se Jumalan Sanan selitystä varten?
Ystävä, kun olen näitä arvioita tehnyt, -
tuo ajan viettäminen Herran kanssa on löytänyt -
paljon suuremman syvyyden.
Joskus on käynyt niin, että vaikka teksti oli edessä, -
täysin toista puhuin.
Ystävä rakas, tuo ateriointi Jeesuksen kanssa...
Hän on seisonut ovella, odottanut, -
milloin minä annan aikaa - vielä nykyäänkin.
Olemme sellaisia rukoilijoita, että olemmeko joka päivä edes rukoilleet -
tai käyttäneet aikaa Isän edessä, -
kun Isä kyllä kuulee.
Ei niin, että saarnaisimme, vaan että toisten sydämeltä -
ja omalta sydämeltä todella toisimme sen rukoustarpeen ja huolen.
Eloa on paljon, työmiehiä vähän. Rukoilkaa elon Herraa, -
että Hän lähettäisi työmiehiä elonkorjuuseensa.
Mitä Jeesus Pietarille sai aikaan?
Kun Pietari näki kieltämänsä Jeesuksen, niin tuli murhe.
Pietari itki.
Ylösnousseena Jeesus otti Pietarin puhutteluun.
Hän puhutteli sillä tavoin, -
että kysyi: "Rakastatko sinä minua enemmän kuin kaikki muut?"
Eikö sydämen asenteen tulisi olla niin rakastava Jeesusta kohtaan, -
että haluaisi vain Hänen tahtonsa toteutumista?
Ei niinkään, että oman tai jonkin järjestelmän -
tai varmuuden vuoksi inhimillisen toiveen mukaan -
tekisi näitä saarnoja ja puheita, -
vaan että löytäisi sen, mitä olisi Jumalan sydämellä, -
jos jotkut tekstit on etukäteen valittu.
Sekin on suuri ongelma.
Näinhän tulisi Raamattu tietysti vähän paremmin käytyä läpi, -
jos eri kerroilla on eri tekstit, -
mutta saako Herra sen tekstin sitten avata?
Siinä on puhujalla suuri kilvoitus viettää aikaa.
Saako Hengen sanoman vai tuleeko Hengen sanoma tekstin ulkopuolelta?
Pääasia on, että Herra pääsisi vaikuttamaan kuulijoissa.
Tulisi rukoilla paljon kuulijoitten puolesta, seurakunnan puolesta.
Niin kuin aamurukoilija Joshua Paul sanoi, -
että Etelä-Koreassa on herätystä.
Jatkuvasti tulee ihmisiä uskoon alueella, -
jossa yli 1/10 seurakunnan jäsenistä -
viettää päivittäin aamurukouksia. Se oli käytännössä havaittu.
Monet voivat todistaa menneistä herätyksistä, -
että jokaisen herätyksen edellä on -
Jumalan laskema Pyhän Hengen rukouksen Henki -
ja uskon Henki siinä rukouksessa.
Kun Jeesus opettaa rukouksesta myös, -
kuten kaikista muistakin Jumala-suhteeseen liittyvistä, -
niin voisi ajatella, että tulisikin rukoilla: -
"Jeesus, anna tuo ateriayhteys. -
Ei vain niin, että seisot ovella ja odotat ja kolkutat, -
milloin olisi uskovalla aikaa.
Että Jeesus uskon alkajana ja kasvattajana -
vahvan seurakuntayhteyden, uskovien yhteyden kautta, -
Herran Pyhän ehtoollisen kautta, yhteisten rukousten kautta, -
ja henkilökohtaisen ystävyyden ja yhteyden kautta -
rakentaisi sen, että Hän pääsee aterioimaan monilla eri tavoilla.
Niin alkuseurakunta eli, -
ja jatkuvasti seurakuntaelämä muuttui vahvemmaksi.
Ystävä rakas, Jeesus seisoo ovella monella tavalla. Tuleeko mieleen?
Voi että, tekisi mieli vähän lukea Raamattua, mutta ensin pitää...
Ja sitten se meni ohi.
Tai kun tuo rukousaikakin on nyt niin lyhyt.
Täytyy tehdä sitä ja sitä heti perään.
Muistan erään vanhan eläkeläispapin kaukana pohjoisessa.
Olin saanut hänen puhelinnumeronsa ja soitin.
Tiedätkö, hän antoi oikein esimerkillisen käyntikortin kotiinsa.
Soitin hänelle ja hän sanoi: "Nyt täytyy kyllä sanoa, -
että meidän rukoushetkemme on tässä kesken. -
Soitan sinulle, kun rukoushetki on päättynyt."
Siis tuo puhelimessa ja kaiken- laisten ruutujen kanssa läträäminen
Viekö se osan ajasta, -
jossa Jeesus voisi uskon alkajana ja kasvattajana kasvattaa?
Jeesus siinä odottaa, että tulipa pitkä puhelu -
tai tuli taas joku muu esteeksi.
Nuo ajatukset: tekisi mieli nyt rukoilla, -
lukea Raamattua, mutta kun...
Se itse valittu ajankäyttö.
Kyllähän se työssä käyvillä ja jos on jo sovittuja asioita, -
voi tehdä sen, että päivittäinen hiljentyminen ei ole todellisuutta.
Ollaan uskovien keskuudessa, niin kuin aina olisi pyhityselämä -
ja kuuliaisuus, rukous jne. siinä yhteydessä, -
jossa Jeesuksen ei tarvitse kolkuttaa, vaan sisällä vaikuttaa -
ajatuksiin Sanansa ja Henkensä kautta.
Ystävä, oli vaikeaa, kun olin yhtä kirjaa ajatellut rakentaa -
ja tein etukäteen väliotsakkeita kirjaan.
Yksi niistä oli: Minä seison ovella ja kolkutan.
Et voi ymmärtää, kun seuraavana yönä Herra herätti minut ja sanoi:
"Entäs, jos minä nyt kolkutan sinun ovellesi -
(Asuin silloin Naantalissa.)
- ja tulen sinun kotiisi sisälle. Mitä sitten tapahtuu?"
Voi hyvänen aika, mikä pysäytys! Jeesus itse!
Ja mikä mahdollisuus minulle siinä avautuisi?
Ajattelin, että nämä ovat niitä kirjani otsakkeita, -
mutta että Hän tulisi läsnä olevaksi minun kotiini, Persoonana!
Hengessähän Hän voi olla läsnä jokaisen kodissa.
Itse Psalmien kirjoittaja sanoo: -
Minä saan asua Herran huoneessa päivieni loppuun asti.
Eihän kuningas Daavid missään temppelissä asunut.
Hän sanoo muualla, että Hän pitää Herran aina oikealla puolellaan, -
ettei tekisi syntiä Häntä vastaan.
Tuo Herran läheisyys on meille mahdollista, -
kun päästämme Hänet, annamme aikaamme -
toisten uskovien ja Herran yhteydessä. Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare