Jeesuksen opetuslapsena.
Aihe on tällä kertaa tarkemmin Yksi näky Suomesta.
Lattialla oli yli 5 metriä pitkä Suomen kartta.
Kartan päällä oli sotilasasussa oleva mies -
polvillaan ja kyynärpäittensä varassa kuin siihen lyyhistyneenä.
Hän katseli vasemmalle ja oikealle eli rajojen yli.
Ihmettelin ensin tuota näkyä.
Aina, kun näkyä näemme, niin tulisi tutkia -
ja pyytää Jumalalta selitystä, miksi ko. näky tuli näkyviin.
Näyllä on näet Jumalan tarkoitus.
Ei vain katsella joitakin kuvia, vaan jostain on kysymys.
Tuo näky oli sillä tavoin myös liikkuva, -
että mies sotilaspuvussaan katsoi ensin oikealle, sitten vasemmalle, -
siis sekä itärajan että Ruotsin rajan yli.
Kyselin siinä, mitä tämä tarkoittaa.
Syvällä sydämessäni koin näin.
Ajatellaan, että Suomen kristityt olisivat kuin -
yksi hengellistä sotaa käyvä sotilas, -
Jumalan valmistama, Jumalan yhdistämä.
Kauhukuvioita on menneitten sukupolvien aikana -
etupäässä idästä ja jonkin verran lännestäkin saatu kokea -
eli näitä valtakunnan rajojen muuttamisia.
On myös ollut suuria sotaharjoituksia hyvin lähellä Suomen rajaa.
Jopa syyskuussa tänä vuonna, -
jolloin tätä ohjelmaa kuvataan eli 10. syyskuuta -
230 000 vahvasti aseistautunutta erikoissotilasta -
harjoitteli Suomen rajan läheisyydessä.
Olivat harjoitelleet vuoden alusta, -
mutta varsinainen harjoitus oli 10. päivän paikkeilla.
No, meidän mediamme eivät aina ole niin kiinnostuneita asioista, -
että kaikki tuotaisiin esiin.
Hengellisessä ohjelmassa haen kuitenkin juuri sitä, -
mikä olisi se Suomen hedelmä Jumalan valtakuntaa varten.
Olisiko se sitä, mitä Jeesus rukoili -
kohdassa Johannes 17?
Se on Jeesuksen jäähyväispapillinen rukous.
Hän oli ylimmäispappi kaikella tavalla hengellisessä elämässä.
Kuningasten Kuningas ja todellinen Pelastaja ja Messias.
Hänen vaikutuksensa meidän kristittyjen sydämissä on, -
että me yhtä olisimme.
Eräs ystävien rukouspiiri Nokialla antoi tietoa minulle, -
miten he kokivat, että Jumala lahjoittaisi -
taivaallista kirkkauttaan uskovien ylle.
Se on vähän eri, kuin että olisi vähän kirkasta huoneessa.
Jumalan pyhyyden kirkkaus, jota Jeesus opetuslapsilleen antoi, -
että he yhtä olisivat, oli sitä kirkkautta, -
mistä puhutaan kohdassa Joh. 17:5.
"Ja nyt, Isä, kirkasta sinä minut tykönäsi sillä kirkkaudella, -
joka minulla oli sinun tykönäsi, ennenkuin maailma olikaan."
Jeesuksen maan päällä edustama taivaallinen kirkkaus -
toi Jumalan valtakunnan, -
jossa oli yliluonnollista kaikki, mitä Hän siellä toimitti ja teki.
Se kaikki inhimillinen, mikä otti ajan merkeistä vaarin.
Ne ajan merkit tavallaan olivat koko ajan luomakunnassa läsnä.
Jokin kylväjävertaus tai katsokaa taivaan lintuja, kedon kukkasia -
ja kaikki se, mitä ihminen kylvää, sitä hän niittää.
Ne olivat jokaiselle tietyllä tavalla omaa elämää varten sitä, -
että Hänen seuraajastaan kasvaisi opetuslapsi -
ja sellainen opetuslapsi, joka löytäisi opetuslapseuden myös muissa.
Siis yksi on teidän opettajanne, ja te olette veljiä -
ja tietysti sisaria myös uskon kautta Jeesukseen.
Tällainen näky tuotti minulle todellakin tuskaa siinä, -
että aivan sieltä uskoontulon alusta -
elokuulta vuonna 1970 -
vaimoni kanssa saimme yhtä aikaa antautua aikuiseen uskoon.
Silloin kysyttiin, kuka haluaa Jeesuksen Kristuksen Herrakseen.
Tuo annettiin meille yhtä aikaa, vaikka olimme jo -
hyvin nuorina lapsuusvuosina pyytäneet Jeesusta Herraksemme.
Herra oli kuitenkin uskollinen.
Sitten aikuisena nuoruus ja lapsuus olivat jääneet väliin, -
kun ei ollut uskossa kasvun mahdollisuuksia -
samanikäisten uskossa olevien puuttuessa, -
ja vanhempien kasvatus oli vajavaista.
Herran uskollisuus toi meidät kuitenkin takaisin, -
ja koimme alusta lähtien, että jokainen Jeesuksen löytänyt -
tai jonka Jeesus on löytänyt...
Usko tulee kuulemisesta, kuuleminen Kristuksen Sanan kautta.
Tai sitten niin, että kun on Sanaa kuunnellut, niin sitten kysytään, -
haluaako kukaan lähteä Jeesusta seuraamaan.
Näinhän monesti käy, että Jumala on valmistanut, -
Isä on vetänyt ihmistä Jeesuksen puoleen.
Hän on kasvattanut ja haluaa antaa uuden luomuksen samalla hetkellä, -
kun ihminen Jeesuksen hyväksyy Herrakseen.
Uusi luomus on kasvuvaiheessa oleva Jumalan karitsa -
ja lampaaksi Jeesuksen, paimenen seuraan kasvamassa.
Tuo sotilas oli koko Suomen kristillinen uskovien joukko.
Monta kertaa uskonnollisuudessa -
Jeesus Kristus ei ole saanut vielä tulla hallitsemaan, -
tulla elämän Vapahtajaksi synneistä käytännön tasolla.
Silloin tuo ero uskosta osattoman uskonnollisen -
ja Jeesukseen uskon löytäneen välillä on niin suuri, -
että he eivät loppujen lopuksi paljon ymmärrä toisiaan.
Elämä ylhäältä on näet uudestisyn- nyttänyt uskon Jeesukseen hänessä, -
joka on Jeesuksen pyytänyt elämäänsä.
Heidän tulisi löytää toisensa, jotta he pääsisivät yhteisymmärrykseen.
Voisin sanoa, että kun seurakunnan alku tapahtui helluntaina, -
niin se oli hajaannusta. Yksi petti niin, -
että kavalsi Jeesuksen murhaajien käsiin.
Silloin tuli suuri epäjärjestys. Mitä heidän pitäisi tehdä, -
että löytyisi nuo Jeesuksen valitsemat 12 niiden joukosta, -
jotka olivat seuranneet?
Yksitoista jo oli, yhden langettua kokonaan pois.
Nyt ystävä, Apostolien teoissa se sanotaan aika erikoisesti -
täällä 1. luvussa.
1. luvussa todellakin...
"Ja kun he olivat tulleet kaupunkiin, -
menivät he siihen yläsaliin, jossa he tavallisesti oleskelivat:
Pietari ja Johannes ja Jaakob ja Andreas, Filippus ja Tuomas, -
Bartolomeus ja Matteus, Jaakob Alfeuksen poika -
ja Simon, kiivailija, ja Juudas Jaakobin poika.
Nämä kaikki pysyivät yksimielisesti rukouksessa vaimojen kanssa -
ja Marian, Jeesuksen äidin kanssa, ja Jeesuksen veljien kanssa."
Siis tuo yksimielisyys rukouksessa.
Ja mitä tapahtuikaan sitten helluntaipäivänä?
"Ja kun helluntaipäivä oli tullut, olivat he kaikki yhdessä koolla."
Edellä luki tuossa 120 henkeä.
"Ja tuli yhtäkkiä humaus taivaasta, niinkuin olisi käynyt -
väkevä tuulispää, ja täytti koko huoneen, jossa he istuivat.
Ja he näkivät ikäänkuin tulisia kieliä, jotka jakaantuivat -
ja asettuivat heidän itsekunkin päälle.
Ja he tulivat kaikki Pyhällä Hengellä täytetyiksi -
ja alkoivat puhua muilla kielillä, sen mukaan -
mitä Henki heille puhuttavaksi antoi."
Ystävä, tuo erikielisyys tuli tarpeeseen, -
ja silloin tuo joukko yhdistyi.
Eri kielistä he tulivat Jeesuksen seuraajiksi vähän myöhemmin -
Pietarin puheen kautta.
Noin 3 000 ihmistä sai piston sydämeensä: -
"Me olemme tehneet Jumalaa vastaan syntiä -
saattamalla Jeesuksen Kristuksen tuomittavaksi -
ja tuomioitten jälkeen roomalaisten surmattavaksi. -
Mitä meidän pitää tekemän?"
Tuo ihmeellinen helluntaisaarna olikin sellainen, -
jossa kuulevat korvat avattiin.
Jumalaa vastaan oli tehty sellaista, -
mikä Jumalan pitäisi jotenkin auttaa pois.
Siis toivottomuus veti yhteen kysymään ja pyytämään.
Neuvo oli, että Jeesuksen Kristuksen ristintyö, -
Hänen ottamisensa vastaan Vapahtajana toisi uuden elämän.
Tuo yksi näky Suomesta, -
siis syntiin langenneen ihmisen kysymys: -
Miten saisin elävän yhteyden Jumalaan, -
niin että se olisi myös Kristus-ruumiin -
eli kaikkien Kristukseen uskovien yhteys?
Eiväthän ruumiin jäsenet voi olla eri mieltä, -
vaan oltaisiin yhteisessä ymmärryksessä, -
yhteisessä riippuvaisuussuhteessa Jeesuksesta.
Suhde Jeesukseen jää kaikkein tärkeimmäksi uskossamme Jumalaan.
Herra Jeesus Kristus toi Jumalan valtakunnan yliluonnollisuuden, -
jossa uskoon tuleminen on suurin yliluonnollinen asia maan päällä.
Kun etsitään jotain muuta kuin yliluonnollista, -
niin toki Jumala on koko ajan kaikessa.
Hän on myös luonnollisen elämän täydellinen tuntija, -
mutta Hänen toimintansa on -
kaiken luonnollisen keskellä yliluonnollista.
Yliluonnollinen on luonnollisempaa Jumalan valtakunnassa -
kuin luonnollinen, jota ihminen tekee.
Kun Jumala tekee, niin se on erilaista.
Jeesus sanoo edelleen kohdassa Johannes 17: -
"Mutta en minä rukoile ainoastaan näiden edestä, -
vaan myös niiden edestä, jotka hei- dän sanansa kautta uskovat minuun,
että he kaikki olisivat yhtä niinkuin Sinä, Isä, olet minussa -
ja minä sinussa, -
että hekin meissä olisivat, niin että maailma uskoisi, -
että sinä olet minut lähettänyt."
Ystävä, olen nähnyt useita ihmisiä, joita Pyhä Henki on muokannut -
ja Puolustajana antanut sen Sanan elävänä, -
Jeesuksen opettaman, Jeesuksen mukanaan tuoman -
Jumalan valtakunnan Sanan Isän sydämeltä.
Kun Sana on saanut tilaa kuulijan eli Jeesuksen lampaan sydämessä, -
niin ainoa mahdollisuus saada tuo yksi Suomen sotilas valmiiksi -
on se, että Sana alkaa elää, -
muodostaa suhdetta sellaiseksi, -
kuin Jumala on Jumalan kuvaksi luodun tarkoittanut.
Totuus tekee vapaaksi.
Jeesus sanoo viinipuu- vertauksessa, -
että opetuslapset ovat jo puhtaat sen Sanan tähden, -
mitä Hän on heille puhunut.
Onko meillä nyt tuo uudesti luova Sana, -
kun luomisteko on vielä kesken?
Siis maailma näyttää olevan sellainen, -
että luomakunta on täydellisesti luotu.
Ainoastaan syntiin langennut ihminen ei ole antautunut luotavaksi.
Uusi luomus kyllä uskoon tullessa, -
mutta Isän tahdon tuntemisen Jeesus toi.
Yhteydessä Isän kanssa Hän puhui sen, -
minkä Isä Hänelle antoi puhuttavaksi.
Pyhän Hengen voitelussa olevat puhujat voivat puhua juuri sen, -
minkä sinä katsojana/kuuntelijana voit ottaa vastaan.
Jumalan luomisteko voi täydellistää sen, -
mitä jäin kaipaamaan kerran.
Eräs Karlsson Etelä-Ruotsista oli -
pienessä seurakunnassa Vantaalla puhumassa.
Merkillinen tulos tuli hänen puhuessaan viimeistä opetustaan.
Minä itkin melkein koko matkan -
Vantaalta silloiseen asuinkaupunkiini Naantaliin.
Hänen viimeinen sanansa siinä opetuksessa oli, -
että me näin kuuliaisuudessa eläi- simme kuin Jeesuskin Isään nähden.
Ja Aabraham totteli, kun Jumala käski hänen lähteä maastaan -
ja isänsä kodista siihen maahan, jonka Jumala hänelle antaa.
Koko Jumalan suunnitelma alkoi toteutua Aabrahamin kuuliaisuuden -
ja toisaalta Jeesuksen täydellisen kuuliaisuuden varassa.
Siinä tuo viimeinen Karlssonin opettama sana oli se, -
että jos me näin kuuliaisuudessa pyrimme Jumalan tahtoa tottelemaan,
vain silloin Jumala voi luoda meissä sitä ihmistä, -
jonka Hän toivoo ja tahtoo ihmisen olevan.
Sisimmässä siis ei voi tapahtua Jumalan uuden luomuksen kasvua, -
ellei tule Sanan tuntemusta ja kuuliaisuutta.
Se on vähän niin kuin isän ja äidin lastenkasvatus.
Eikös aina tule paljon ristiriitaa, -
jos lapsi alkaa vahvasti vastustaa, ettei tahdo, vaan tekee toisin?
Lapsen sydämessä on ristiriita ja rauhattomuus, -
rangaistuksen pelko. Mitä jatkossa seuraa, jos...?
Ennen vanhaan sait Koivuniemen herraa tai remeliä -
eli isännän housujen pidikettä, vyötä.
Ensin otettiin housuja alas ja sitten annettiin vähän remeliä.
Muistan monesti yrittäneeni paeta isän riisuessa vyötä.
Kun tuli myöhä, niin koivuvitsa oli oven kamaralla odottamassa, -
että tulisin sovittuna aikana kotiin.
Auktoriteetti, kasvattajan ja kasvatettavan välinen -
oikeanlainen rakkaus, rajojen osoittaminen.
Taivaan Isällä on ollut se ihmeellinen luomistyönsä, joka on kesken.
"Siitä elämänpuusta et saa syödä."
Synti erotti Aadamin ja Eevan, Eevan ensin ja Aadamin sitten, -
kun sielunvihollinen antoi halun tehdä Jumalan tahtoa vastaan.
Jumala loi vapaan tahdon, ja ihminen käytti sitä kohta hyväkseen, -
mutta täydelliseksi vahingokseen, -
koska kuolema erotti Aadamin ja Eevan elämän antajasta.
Jumalan opetus oli alusta lähtien, -
että vaimon siemen polkee rikki käärmeen pään.
Jeesus opettaa myös, että syntiä on se, -
että he eivät usko Jeesukseen. Se on siis perussynti.
Vanhurskauden, koska minä menen Isän tykö...
Jeesus Kristus kuolleena, ylösnousseena -
synnin ja sairauden ristillä sovittaneena -
vanhurskaus täytettiin Jeesuksen kirkkauteen taivaaseen -
siirtymisen muodossa.
Meidän teoillamme saa siis -
vain epävarmaa korjailua elämään.
Se ei toteudu kunnolla, vaikka yritämme kovin.
Mutta joka syntinsä tunnustaa ja hylkää, saa armon.
Tuo puhdistuminen on siis Jumalan armonteko.
Jos joku ei vielä usko Jeesukseen, niin synti erottaa.
Silti nekin, jotka ovat löytäneet yhteyden Jumalaan, -
uskon Jeesukseen, -
synti pääsee vielä erottamaan siitä aidosta kuuliaisuudesta.
Tuota kuuliaisuutta itkin ainoana, mitä tarvitsen maan päällä -
vaeltaessani ja opettaessani.
Fariseuksia, kirjanoppineita, ylipappeja Jeesus nuhteli -
varmaan seitsemän kertaa: Voi teitä!
Hän perusteli, että ulkokultaisuus, ns. omavanhurskaus ei auta, -
esim. niin, että olen tullut uskoon ja kaikki on kunnossa.
Jumalan luomisteko kuuliaisuudella ja Sanalla on silti ihan kesken, -
ns. pyhityselämä.
Silloin tuo suomalainen sotilas Suomen kartalla...
Me odotamme suurta herätystä, ja voi olla, -
että se on jo alkanut ja tulossa.
Mutta ystävä, olemme kuuliaisuutta vailla Jumalan Sanalle, -
ja näin luomisteko on vahvasti kesken.
Toivoisit varmaan katsojana, kuten minä tässä puhujana, -
olevasi sellainen Jumalan kuvaksi luotu, -
joka on Jumalan mielen mukainen -
myös sisäisessä ja ulkoisessa elämässään, kuten Isä tahtoo.
Tuo meidän Isämme, joka teki meidät kuvaksensa.
Sotilas siis katseli oikealle ja vasemmalle -
epävarmana tulevaisuudesta.
Jokainen voisi miettiä ikuisuutensakin suhteen, -
onko hän menossa taivaaseen uskossa Jeesukseen -
ja kuuliaisuudessa Jumalan Sanalle.
Vai onko hän menossa iankaikkiseen eroon, helvettiin, -
josta ei koskaan pääse pois?
Iankaikkinen taivas vai iankaikkinen kadotus?
Ystävä, Suomen sotilas on vielä kesken.
Paljon on niitä ihmisiä, jotka tavallaan uskovat, -
mutta Jumalan luomisteko on keskeneräistä, -
jos katsomme kuuliaisuutta Sanaa kohtaan.
Lähdetkö tuohon sotilas- koulutukseen?
Jos Suomesta lähtisikin Eurooppaan, Israeliin ja lähetysmaihin niitä, -
jotka ovat askaroineet yhteyden kanssa toisiin uskoviin niin, -
ettei ole enää opillisia seurakuntarajoja, -
vaan Jeesuksen risti sovittaa kaikki erimielisyydet.
Jeesuksen veri sovittaa kaiken erimielisyyden!
Siitä tulee yksi Kristus-ruumis.
Kristus sotii sodat meidän puolestamme, -
mutta meidän tulee löytää yhteys -
kaikkien Jeesukseen Kristukseen uskovien kanssa.
Silloin Suomen kansa voi kantaa sen hedelmän, -
jota varten tämä kansa on olemassa.
Onhan meillä tämä lippu. Ihmeellinen Jeesuksen voitonmerkki.
Valtiolipussamme on Jumalan Karitsa, -
veren värinen tausta ja valheen miekka on laitettu jalkojen alle.
Ja tuo taisteleva sotamiekka, Jumalan Sana, -
vielä ojennettuna eteenpäin taistelua varten.
Herra siunatkoon kilvoituksen, että olemme Sanalle kuuliaisia -
ja kasvamme Jumalan antaman kasvun. Aamen.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare