Olemme sarjassa: "Jeesuksen opetuslapsena."
Vuorossa on tuo ihmeellinen ala-aihe "Jeesus on tie."
Silloin kun me vietämme hautajaisia...
Lähdinpä aika vaikealla asialla liikkeelle.
Eihän kukaan haluaisi hautajaisiin mennä. Eihän?
Tuon tehtävän puolesta, mitä olen elämässäni tehnyt, -
34-vuoden pappina olo aikanani,
olen osallistunut lähimailleen 300 hautaustilaisuuteen.
Tekee kipeää silloin, kun kuolema tulee lähelle, -
isän tai äidin, isän veljen tai äidin sisaren, -
tai oman vaimon hautaamisessa.
Siinä omaiset kyselevät: "Oliko se sellainen tie, joka vei perille?"
Vai "Jäikö se kokonaan elämän antajan, Jumalan, käsiin?"
Tai "Oliko mitään todisteita siitä että Jeesus tie veisi perille?"
Nämä kysymykset ovat erittäin vaikeita kysymyksiä.
Muistan joitakin hautajaisia, jossa tajuamalla tajusin -
että hyvin suurelle osalle niistä jotka kuuntelivat -
ei ollut muodostunut elävää suhdetta, -
ikään kuin opetuslapseussuhdetta Jeesukseen elämän aikana, -
ennen kuolemaa.
Merkillistä on, että joihinkin kuoleman hetkiin, -
vähän ennen kuolemaa, muutamaa tuntia ennen, -
ja oliko ihan tuntiakin ennen,-
Jumala antoi ihmeellisen johdatuksen.
Siinä tuo syntinen halusi pyytää anteeksi Isältä, -
Jeesuksen tähden, koko syntielämäänsä -
ja hyväksyä Jeesuksen omaksi Herraksi -
ihan viime tingassa, monen kymmenen vuoden elämän jälkeen.
Ne olivat niitä Jumalan ihmeellisiä, ihmeellisiä tekoja, -
joista Jeesus opetti, että kukaan ei voi tulla ellei Isä vedä.
Siis Jeesus on tienä ja totuutena ja elämänä.
Siihen yhteyteen Isä valmistaa ihmistä.
Jos ajattelet tilannetta, mikä ihmisen elämässä on:
Elämä alkaa pienistä lapsuuden vuosista, ja jatkuu nuoruuteen, -
lapsuuden kautta nuoruuteen, ja sitten aikuisuuteen, -
ja ehkä vielä vanhempaan aikuisuuteen tai vanhuuteen.
Ei koskaan tiedä, kuinka pitkä se elämä on, -
ja milloin tuo etsikkoaika ihmiselle annetaan.
Sanan mukaan niitä annetaan muutama. Silloin Isä vetää, -
tai Isä antaa mahdollisuuden löytää syntien anteeksiantamuksen, -
Jeesuksen ristintyön tähden.
Se, missä iässä ihminen saa kuulla tarpeeksi Jumalan Sanaa...
Usko tulee kuulemista, -
ja kuuleminen Kristuksen Sanan kautta....
Kyllä ainakin kylväjävertaus puhuu niin merkillisen selvästi, -
kuinka kylvetään Sanaa.
Ensimmäisessä kylväjävertauksen kohdassa, -
saatana tulee ja ottaa koko Sanan pois.
Sen, mikä tien oheen kylvettiin, vihollinen vei pois.
Mutta mikä sinne sydämeen kylvettiin...
Ensimmäinen olikin sellainen, joka ei ollut saanutkaan -
lapsuuden kasvatusta kristillisessä ympäristössä.
Vaan se maapohja oli lujaksi kovettunut.
Siinä pinnalla oli vähän maata.
Siihen tuo siemen tarttui, ja lähti heti kasvamaan.
Mutta kun juuri ei päässyt sinne entiseen maaperään:
irrallaan Jumalasta vietettyyn lapsuuteen ja nuoruuteen, -
ehkä aikuisuuteenkin, -
niin se jäi niin pieneksi se siemenen kasvualusta.
Juuri ei päässyt syvälle.
Jeesus opettaa, että jokainen istutus, -
jota taivaallinen Isä ei ole istuttanut, -
pitäisi juurineen repiä pois.
Siis, elämänkatsomus ilman Jumalaa pitäisi juurineen repiä pois.
Ja ystävä, kun lähdetään näkemään tuo 3. vaihtoehto, -
että olikin maaperää tarpeeksi, -
mutta rinnalle tulikin kylvetyksi tämän maailman murheita.
Sitten rikkauden viettelykset, mammona, -
tuo näkyvä maailmaa, jossa haluaa omistaa kaiken.
Tai sitten ne sisäiset syntihimot veivät sydämen.
Jumalan siemen jäi vähäiseksi.
Mitä tahansa näistä kolmesta, tai muita asioita, alkaa rehottaa -
tuon Jumalan hyvään maaperään kylvämän siemenen lisäksi.
Ellei Jumala saa sanansa totuudella, -
ja myöskin Jeesuksen veren puhdistusvoimalla, -
irrottaa noita vääriä juuria, vääriä kasvannaisia, -
niin siemen jää hedelmättömäksi.
Se ei kannakaan Jumalalle sellaista hedelmää, -
mitä ihmisen elämän pitäisi kantaa.
Ystävä, tuo tienä oleminen, Jeesus tienä, onkin erilaista.
Se on paljonkin erilaista.
Profeetta sanoo täällä Jesajan kirjassa ihmeelliset sanat: -
"Etsikää Herraa silloin, kun hänet löytää voidaan." (Jes. 55:6).
"Etsikää Herraa silloin, kun hänet löytää voidaan; -
huutakaa häntä avuksi, kun hän läsnä on. -
Jumalaton hyljätköön tiensä ja väärintekijä ajatuksensa, -
ja palatkoon Herran tykö, niin hän armahtaa häntä, -
ja meidän Jumalamme tykö, -
sillä hänellä on paljon anteeksiantamusta."
Sitten mennään noihin ajatuksiin ja teihin, mitä profeetta tuo esiin.
"Sillä minun ajatukseni eivät ole teidän ajatuksianne, -
eivätkä teidän tienne ole minun teitäni, sanoo Herra.
Vaan niin paljon korkeampi kuin taivas on maata, -
ovat minun tieni korkeammat teidän teitänne -
ja minun ajatukseni teidän ajatuksianne" (Jes. 55: 6-9).
Tuo Jeesuksen tuoma Isän sanoma, evankeliumit, on totuus, -
mikä tulee lähemmäs ja tarkemmaksi kuin kymmenen käskyä.
Kun hän selittää nuo käskyt.
Niin ystävä, meidän tiemme ja Jumalan tiet...
Niin, Jeesus on se todellisempi tie.
Niin Hän sanoo niitä sanoja joita hautajaisissa usein olen lukenut, -
ja monet papit ja saarnaajat lukevat.
Jeesus sanoo Joh. 14:3-:
"Ja vaikka minä menen valmistamaan teille sijaa, -
tulen minä takaisin ja otan teidät tyköni, -
että tekin olisitte siellä, missä minä olen.
Ja mihin minä menen - tien sinne te tiedätte."
Ja nyt ystävä, kuulijana ja katsojana, tunnetko tien perille?
Miten se on viitoitettu, ja miten sen löytäisi, että pääsisi perille?
Siellä oli tämä epäilevä Tuomas.
Hänestä sanotaan epäilijä, koska hän teki tällaisia kysymyksiä.
"Tuomas sanoi hänelle: 'Herra, me emme tiedä, mihin sinä menet, -
kuinka sitten tietäisimme tien?'
Jeesus sanoi hänelle: 'Minä olen tie ja totuus ja elämä.'"
Ajattelepa vielä lähemmin.
Tuo on niin johdonmukainen, tuo Jeesuksen opetus.
Kun hän saa olla tienä, siihen liittyy se, että hän on myös totuus.
Kun hän on tie ja totuus, -
siitä muodostuu elämä Jumalan yhteydessä.
Hän sanoo "... ei kukaan tule Isän tykö muutoin kuin minun kauttani."
Siis, Jeesus tienä, totuutena ja elämänä.
Isän tykö. Varmaa tietä perille asti.
Elikä se, että mitä tietä itse kukin kulkee...
Muistan ystäväni Keski-Suomessa, jonka sain johtaa Jeesuksen luokse.
Silloin kun hän oli elossa.
Merkillistä oli, nimittäin, hän oli linja-auton kuljettaja, -
suvussa, missä monet kuoli äkillisen sydänkohtauksen kautta.
Tämän kuljettajan vaimo -
oli saanut Herralta sellaisen lahjan, että Jumala kutsui häntä.
Hän tuli erääseen tilaisuuteen murheellisena.
Hän koki, että Jumala kutsui.
Mutta onko myöhäistä? Vieläkö Hän ottaa vastaan?
Tuo kuuliaisuus kutsulle toi hänelle elävän uskon.
Hänelle, joka oli kutsun saanut joitakin viikkoja aikaisemmin.
Hänen puolisonsa ajoi bussia. Hän oli tullut uskoon.
Päätepysäkillä, jossa hän sai viettää hetken eväitä syödessä, -
jäikin aikaa myöskin syödä suhdetta Jeesukseen, -
mennä Sanan kautta syvemmälle.
Kun bussikuski kuljettaa omaa reittiänsä ensimmäistä kertaa, -
hänen pitää silloin jo oikeastaan tietää, -
että ei aja autoa väärästä tienhaarasta, -
etteivät toiset, jotka odottavat autoa, odota turhaan.
Hän oli oppinut tienhaarat oikein.
Hän sai elämän tienhaaroihin oikeita neuvoja Jeesukselta.
Se tie ja totuus hänen kohdallansa -
oli sitä, että oikeata tietä bussilla ajaen, -
oikeata tietä Jeesuksen kanssa,
totuutta, Jumalan armon varassa noudattaen.
Kun hänen aikansa tuli, se tuli yllättäen.
Sanomalehti oli taittunut hänen kasvojensa eteen.
Hän istui. Varmaan keinutuoli se oli.
Tuo tilanne oli sellainen, -
että vaimo kaupasta tulleessaan ihmetteli, mitä oli tapahtunut.
Pieni kummipoikamme oli siellä nukkumassa, -
ja isä nukkui ikuiseen uneen, Herran luokse.
Sitten kun oli tapana...
Keski-Suomessa oli tapana, että joskus omaiset kutsuivat läheisiä -
siihen kun kotipihassa arkku pysäytettiin ja arkku avattiin.
Tiedätkö, tuo hänen puolisonsa, joka siinä sitten oli, -
ihmeellisellä tavalla hän siinä, kun arkku oli auki, sanoi -
"[Jeesus] on ylösnousemus ja elämä; -
Joka uskoo [Häneen], se elää, vaikka olisi kuollut. (Joh. 11:25)
Eikä yksikään, joka elää ja uskoo [Häneen], ikinä kuole."
Joh. 11:25-26.
Nuo ihmeelliset sanat. Ja siihen varmasti moni kuuntelija; -
"Uskon, Herra, minä uskon, että sinä olet Kristus, -
Jumalan Poika, se, joka oli tuleva maailmaan." (Joh. 11:27)
Ystävä, tuollaiset pyhät hetket, -
jotka Jumala armostansa antaa tapahtua.
Oliko sitten veljelle tullut sellainen hetki, -
missä tämä linja-autokuljettaja sai Isän kutsun?
Hänen veljensä, joka oli tullut hiihtomatkalta autollensa, -
ja otti auton avaimia taskustaan, -
niin siinä tuon autokuljettaja - ystäväni veli kohtasi kuoleman.
Se saattoi olla se tapa, millä Isä sillä kertaa veti tätä ystävääni, -
että hän ottaisi Jeesuksen vastaan, niin kauan kuin se on mahdollista.
Jo monta vuotta -
tie ja totuus ja elämä -
tulivat niin todellisiksi, että elämässä tarvitsi -
vahvistaa suhdetta Jeesukseen jopa työpäivän keskellä, -
lukemalla Jumalan Sanaa.
Tuli aterioida Jeesuksen kanssa, -
niin että opetuslapseus ei jäänyt vain siihen, -
että kun veli kuoli, niin minä tulin uskoon; -
vaan Jeesus sai kasvattaa myöskin sitä uskoa, -
tuossa seurakuntayhteydessä, heidän kotonaan, -
siellä pappilassa ja seurakunnankokouksissa.
Ainutkertaisia Jumalan armon lahjoja on löytää Jumala, -
sen kutsun kautta, jonka Hän on antanut tavalla tai toisella; -
joillekin voimakkaammin, -
joillekin juuri sillä tavalla, millä rakkaus haluaa koskettaa.
Ystävä, tuo "tie, totuus ja elämä" on sellainen kokonaisuus, -
mikä oli Jeesuksen aikanakin, kun hän ruokki tuhansia ihmisiä.
Silloin ihmiset ajattelivat että tästä tulee meille kuningas, -
joka ruokkii meitä näin mukavasti.
Hänestä tulee hallitsija, koko Israelin kuningas.
Näin ruokittu kansa osittain ajatteli.
Monta tuhatta ruokittua ihmistä.
Sitten kun Jeesus alkaa heitä ohjata ja opettaa, -
Hän sanoo ihmeellisiä sanoja. Hän sanoo: -
Meidän isämme söivät mannaa erämaassa, niinkuin kirjoitettu on: -
'Hän antoi leipää taivaasta heille syötäväksi'."
Niin Jeesus sanoi heille: "Totisesti, totisesti minä sanon teille: -
ei Mooses antanut teille sitä leipää taivaasta, -
vaan minun Isäni antaa teille taivaasta totisen leivän.
Sillä Jumalan leipä on se, joka tulee alas taivaasta -
ja antaa maailmalle elämän."
Niin he sanoivat hänelle: "Herra, anna meille aina sitä leipää". (Joh 6:31-34)
Ajattele, kuinka inhimillisen ajatuksen siteissä he olivatkaan?
"Saatiin hyvät leivät tuossa erämaassa. -
Anna meille aina tätä samaa leipää."
Silloin Jeesus sanoo: -
"Minä olen elämän leipä; -
joka tulee minun tyköni, se ei koskaan isoa, -
ja joka uskoo minuun, se ei koskaan janoa. (Joh. 6:35).
Ystävä, tuollainen yhteys suhde, missä Jeesus voi ruokkia.
Siitä uskossa on kysymys.
Siitä opetuslapsena olemisessa on kysymys.
Ja vielä Jeesus puhuu täällä, -
jatkuen tässä Joh. 6 luvussa, -
missä nämä ruokkimisihmeet myös olivat:
"Mutta tämä on se leipä, joka tulee alas taivaasta, -
että se, joka sitä syö, ei kuolisi." (Joh. 38:50)
Eli, se tie, joka Jeesuksella on antaa, kun seuraamme Häntä.
Ja kun siihen tulee tuo totuus, niin sitten tulee tuo elämä -
Jeesuksen kasvattamana, totuuden ja armon mukaan.
"Minä olen se elävä leipä, joka on tullut alas taivaasta.
Jos joku syö tätä leipää, hän elää iankaikkisesti." (Joh. 6:51).
Ystävä, kun me syömme tuollaista Jumalan Sanaa, kuuntelemme sitä, -
ei ainoastaan usko tule Kristuksen Sanan kuulemisen kautta, -
vaan myös tuon uskon tulisi kasvaa -
Kristuksen Sanan kuulemisen kautta.
Hän itse on uskon alkaja ja kasvattaja.
Ja täältä vielä luemme:
"Totisesti, totisesti minä sanon teille: -
ellette syö Ihmisen Pojan lihaa ja juo hänen vertansa, -
ei teillä ole elämää itsessänne." (Joh. 6: 53).
Elikkä, ystävä, tuolloin lihansa aikana, -
Jeesus puhui Jumalan rakkauden totuutta, Isän antamaa.
Silloin, kun kuulija huomaa, että se kivistelee, -
huomaa tehneensä tuota samaa totuutta vastaan, -
silloin pitäisi juoda Hänen vertansa.
Sitä Hän tarkoittaa tässä kuvainnollisessa puheessaan.
Tulisi pyytää Jeesuksen ristin työn ja veren tähden anteeksi Isältä, -
mitä on tullut tehtyä totuutta vastaan.
Rakas ystävä. "Joka syö minun lihani ja juo minun vereni, -
sillä on iankaikkinen elämä, -
ja minä herätän hänen viimeisenä päivänä.
Sillä minun lihani on totinen ruoka, -
ja minun vereni on totinen juoma." (Joh. 6: 54-55)
Elikkä, lihansa päivinä Jeesus puhui Isän totuuden.
Ja Hänen verensä totinen juoma puhdistaa kaikesta synnistä.
"Jos me tunnustamme syntimme, on hän uskollinen ja vanhurskas, -
niin että hän antaa meille synnit anteeksi -
ja puhdistaa meidät kaikesta vääryydestä." (1. Joh. 1:9)
Ihmeellinen Jeesus, ihmeellinen totuus Hänessä, -
ihmeellinen armo Hänessä.
Ystävä, tuo elämä Jeesuksen kautta on mahdollista.
"Niinkuin Isä, joka elää, on minut lähettänyt, -
ja minä elän Isän kautta, -
niin myös se, joka minua syö, elää minun kauttani."
Kuule ystävä, monet Hänen seuraajansa, -
jotka ilmeisesti elivät puolinaista uskon elämää, vetäytyivät pois.
Siihen lähiyhteyteen pääseminen.
Siitäkö pitäisi kamppailla? Ettei vetäytyisi pois?
Sillä Jeesus tarkentaa:
"Henki on se, joka eläväksi tekee, ei liha mitään hyödytä. -
Ne sanat, jotka minä olen teille puhunut, ovat henki ja ovat elämä."
Joh. 6:63.
Elikkä, joka kaipaa Pyhän Hengen voimaa.
Perustus Pyhän Hengen voimalle on Jumalan Sana.
Luottosuhde on Sanan asuminen meissä.
Ja mitä Hän vielä sanoi näille.
"Tämän tähden monet hänen opetuslapsistaan vetäytyivät pois -
eivätkä enää vaeltaneet hänen kanssansa" (Joh.6:66).
Siis, maailma vei.
Maailma vie tänäkin aikana paljon uskovia pois suhteesta.
Älä anna kenenkään viedä sinua pois elävästä suhteesta.
Jeesus sanoi niille kahdelletoista: "Tahdotteko tekin mennä pois?"
Simon Pietari vastasi hänelle: 'Herra, kenen tykö me menisimme? -
Sinulla on iankaikkisen elämän sanat, -
ja me uskomme ja ymmärrämme, -
että sinä olet Jumalan Pyhä." (Joh.6.67-69)
Ystävä, todellinen opetuslapseus näyttäytyi todeksi -
12 opetuslapsen sydämessä.
He todistivat.
Ne sanat.
"Kenen tykö me menisimme? Sinulla on iankaikkisen elämän sanat; -
ja me uskomme ja ymmärrämme, että sinä olet Jumalan Pyhä."
Se uudestiluominen, jonka Jumala on sanallansa tehnyt, se on pyhää.
Tämän maailman pimeydestä Jumalan lasten valkeuteen.
Pysyä tässä valkeudessa, -
niin että lihan himot, maailman viettelykset, -
rikkauden viettelykset -
ja monenlaiset elämän pelot -
eivät saisi ottaa meistä sitä otetta, -
että etäännymme elävästä sanasta, -
elävästä Jeesuksesta Kristuksesta.
Rukoilemme.
"Kiitos elävä Vapahtaja. Sinä, joka tahdot ilmestyä; -
ei ainoastaan niin että uskomme, vaan että myöskin uskomme kasvaa.
Koska Sinä olet se, joka opetuslapsiasi opetat seuraamaan sinua, -
sinun armosi ja totuutesi tähden.
Niin että Sinä saat olla tienä ja totuutena ja elämänä, -
perille taivaaseen, Isän luokse asti.
Aina siihen iankaikkiseen elämään, -
jossa kivut ja murheet, sairaudet ja synti, -
kaikki se, mikä täällä ihmistä niin monesti vaivaa, -
onkin Jeesuksen voittamana täysin poissa.
Siunaa se usko, Herra Jeesus, jonka Sinä olet alkanut.
Kasvata sitä eteenpäin. Aamen.
Tekstitys: Kristal Valtanen.