Tämä jakso käsittelee Jeesuksen ja ihmisen välistä elämää ja suhdetta.
Rukoilemme alkuun lyhyen rukouksen.
"Taivaallinen Isämme, Sinä lähetit ihmeellisen avun -
sielujamme pelastamaan.
Lähetit oman poikasi Jeesuksen Kristuksen taivaasta maan päälle -
sitä varten, että ihminen, joka on kauempana Jumalasta, -
voisi löytää yhteyden Jumalaan Jeesuksen kanssa.
Suo siunaus, että ne asiat, jotka tässä tuon esille, -
olisivat viitoittamassa tietä, -
niin että tuo suhde Sinuun tulisi eläväksi ja toimivaksi, -
sillä olethan Sinä, Jeesus, uskon alkaja, kasvattaja ja täyttäjä.
Tätä pyydämme, Jeesus, Sinun nimessäsi. Aamen."
Hyvin usein tavatessamme ihmisen kysymme häneltä: "Kuinka voit?"
On jännää, että eri maissa, kun tapaa ihmisiä, tervehditään -
ja usein sanotaan heti perään: "Mitä kuuluu?" tai "Kuinka voit?"
50 vuoden aikana olen kohdannut paljon ihmisiä, -
jotka ovat tulleet esirukoiltaviksi ja sielunhoitoon tilaisuuksien jälkeen.
Usein noissa tilanteissa on vain vähän aikaa yhdelle ihmiselle, -
koska siinä on aina joku toinenkin odottamassa vuoroaan.
Noissa tilanteissa, kun ihmiset tulevat kirkkoon -
tai kun kohtaan heitä kodeissa, monilla olisi varmasti paljon asiaa, -
ja moni haluaisi esittää kysymyksiä elämäntilanteeseensa liittyen.
Mitä sitten taas tulee siihen, että suhde Jeesukseen syvenisi, -
sen etsiminen ja opetteleminen on sitten vähän eri asia.
Nimittäin uskovien pitäisi olla paljon enemmän tekemisissä -
toistensa kanssa, ihan ajan kanssa.
Ajattelepa, mitä alkuseurakunnassa tapahtui helluntain jälkeen.
Tapahtui ihan samaa kuin Jeesuksen aikana.
Kun Jeesus tuli jonnekin, paljon ihmisiä tuli Hänen tykönsä.
Keitä he olivat? He olivat niitä, joilla oli tarve.
He kuulivat, että Jeesus parantaa sairaita.
Jeesus tuo totuuden, jota ihminen kaipaa. Ja rakkauden.
Ilman rakkautta ja toinen toisensa hyväksymistä -
yhdessäolo on onnetonta: vähän sellaista varuillaan oloa.
Jeesuksen luokse nimittäin tulivat syntiset ja sairaat.
Olen havainnut monta kertaa, että tuo Jeesuksen läheisyys -
tuottaa tavattoman paljon apua ihmiselle.
Varsinkin, kun Pyhä Henki saa siinä antaa Kristuksen omasta.
Muistan esimerkiksi tilanteen, jossa sielunhoitotilanteeseen -
tulikin Jumalan viitoittama tie, alusta lähtien.
Oli menossa pienet kotiseurat.
Siellä Jumala paljasti tiedonsanojen kautta, -
että jollakulla oli kipuja omassa ruumiissaan, vyön alueella.
Meillähän on siis vyö vyötärön ympärillä, ja kuinka ollakaan, -
eräällä pariskunnalla oli molemmilla tuo vyön alue kipeänä.
Miehellä lonkka ja vaimolla vatsan alue.
Siinä kun rukoilimme, havaitsin, -
että tuo ihminen alkaakin puhua kielillä siinä minun rukoillessani.
Sanoin hänelle: "Voisitko puhua vähän hitaammin ja lyhyempiä lauseita?"
"En voi vieläkään ymmärtää." Tämä on pieni esimerkki -
monien mahdollisesti ihan samanlaistenkin joukosta.
Hän alkoikin itkeä, kun hänen kielilläpuhumiseensa tuli selitys.
Jatkoimme siinä jonkin aikaa, ja hän itki koko ajan.
Sitten hän lopetti kielilläpuhumisensa ja sanoi: -
"Ne kaikki, minun ammattiini liittyvät kysymykset, -
joita minun piti tuoda esirukoukseen, tulivat käsiteltyä."
Eli Puolustaja, Pyhä Henki, tulikin sielunhoitajaksi.
Me näemme monta kertaa vaivaa toinen toisemme lähellä.
Kuuntelemme ja ehkä valitamme vähän omiakin vaivojamme -
tai ahdistustamme, mutta se varsinainen apu olisi Jeesuksella.
Eli: "Kuinka voit? Kuinka voit Herra-suhteessasi?"
Se, miten me myös kasvamme uskosta uskoon -
ja tulemme rohkaistuiksi ja lohdutetuiksi, -
on tuo uskovien välinen yhteinen rukous tai keskustelu -
ahdingon asioista, niin kuin Jeesus olisi siinä mukana.
Silloin siitä tulee se, että "missä kaksi tai kolme on koolla -
[Hänen nimessään], siellä Herra Jeesus itse on läsnä." (Matt 18:20)
Vielä tuollaisesta tilanteesta, jossa sielunhoito menee pidemmälle.
Muistan erään ulkomaalaisen pariskunnan, -
joilta pyysin esirukousta.
Tämä saarnaajamies, joka aikanaan kävi useita kertoja Suomessa, -
sanoi vain lyhyesti: "Puhu Herra Oivalle", -
ja alkoi puhumaan kielillä.
Erikoista oli se, että silloin tuo kieltenselittämisen lahja -
ei ollut vielä virinnyt palavaksi, -
mutta silti minulle annettiin sillä hetkellä ymmärrys tuohon sanomaan.
Kukaan muu ei sitä ymmärtänyt.
Siihen sanomaan, joka siinä kielilläpuhumisesta tuli minulle, -
tuli sisäinen ymmärrys.
Se oli täysi vastaus siihen, mitä varten pyysin esirukousta.
Haluaisin siis sanoa, että Jeesus on uskon alkaja ja kasvattaja.
Se erikoinen sana tuossa viinipuuvertauksessa oli se, -
että "ilman minua te ette voi mitään tehdä" (Joh. 15:6)
Entisenä puutarhurina voisin sanoa, -
että Jeesuksella oli aika ihmeellinen rakkaudellinen sanoma.
Siihen ei voi lisätä eikä pois ottaa.
Tuo kuva viinipuusta, mitä Isä itse on puutarhurina hoitamassa.
Raamattu kertoo, että Jeesus itse on runkona tuossa viinipuussa.
Sellaista ihmistä, -
joka on tullut elävään uskon suhteeseen Jeesuksen kanssa, -
kuvataan oksana tuossa viinipuussa.
Eihän oksa ole jotenkin irrallaan, eihän?
Se suhde on niin selvä, -
että rungossa ja oksassa on yksi ja sama kuori.
Ja se sisäosa, mitä ikinä siellä onkaan, -
soluja ja aineenvaihduntayksiköitä, -
niin siellä on aina se sama sisältö ― niin rungossa kuin oksassakin.
No, entäs sitten se nesteen virtaus, -
joka tarvitaan, että oksa kantaa hedelmää?
Niin, se nestehän virtaa kokonaan sieltä rungosta.
Tuollaista riippuvuutta Jeesus kuvaili -
Johanneksen evankeliumin ihmeellisessä sanassa -
puhuessaan viinipuuvertauksesta.
On ihmeellistä, että Hän eli niin lähellä meitä ja lähellä luontoa, -
kun Hän puhui ihmisille, -
jotka katselivat viinipuuta hyvin usein, päivittäin.
Hän sanoo: "Te olette jo puhtaat sen sanan tähden, -
jonka minä olen teille puhunut." (Joh. 15:3)
Entä sitten tuo totuus?
Tämän maailman maailmallisten ajatusten ja päämäärien rinnalla -
Jeesuksen Sana on elämää ylhäältä.
Opetuslapset ja ympärillä olevat ihmiset -
tulivat nimenomaan ravituiksi sisäisesti.
Nyt jos ajatellaan sitä suhdetta, joka sinulla ja minulla on, -
toivon mukaan, syntynyt eläväksi, -
niin elävänä se pysyy ainoastaan kolmesta tai neljästä eri syystä.
Siitä kertoo Apostolien teot.
On jännä, että rippikoulumaailmassa, -
jossa olen saanut osallistua n. 30 eri rippikouluun, -
siellä tuli selvästi esille tämä asia, -
mistä Apostolien teot 2:42 kertoo.
Ensimmäisen helluntain tapahtumia seurasi -
tuo ihmeellinen uskoontulojen sarja.
Kuinka he sitten pysyivät Jeesuksessa? Entä sinä ja minä?
"He pysyivät apostolien opetuksessa ja keskinäisessä yhteydessä, -
ja leivän murtamisessa ja rukouksissa." (Ap. t. 2:42)
Tuollainen yhteys, että kun toivot uskoa kasvavaksi, -
niin me kasvamme myöskin uskosta uskoon, -
uskovan lähimmäisemme kanssa.
Keskustellen, rukoillen ja viettäen aikaa yhdessä.
Mutta se ei jäänyt vain siihen, että he pysyivät apostolien opetuksessa.
Jumalan Sana oli opetusta heidän uskollensa.
"Usko tulee kuulemisesta, kuuleminen Kristuksen Sanan kautta."
Sitten keskinäinen yhteys.
Sitten Herran pyhä ehtoollinen eli se perustus.
Ristillä, synnit sovitettu.
Ristillä, kuolema voitettu -
Jeesuksen kuoleman ja ylösnousemuksen kautta, -
mitä Jeesus voitoksi uskoville tarjoaa ja on antanut.
Ajattele: "He olivat alati, joka päivä, yksimielisesti pyhäkössä, -
ja mursivat kodeissa leipää, -
ja nauttivat ruokansa riemulla ja sydämen yksinkertaisuudella, -
kiittäen Jumalaa ja ollen kaiken kansan suosiossa.
Ja Herra lisäsi heidän yhteyteensä joka päivä niitä, -
jotka saivat pelastuksen." (Ap. t. 2:46―47)
Taisi tulla sellainen asia tässä esiin, että suhde syvenee.
Ei ainoastaan sinun ja minun suhde Herran kanssa, -
vaan myöskin keskinäinen yhteys uskossa lujittaa jokaisen uskoa.
Ehkä ei voida olla joka päivä yksimielisesti pyhäkössä, -
mutta on tärkeää että on tarpeeksi yhteyttä, yksimielisyyttä.
Tuo "kiittäen Jumalaa"...
Monta kertaa tuo valtava lahja, joka ihmisellä on Jumalan tuntemisessa -
ja sen syventymisessä päivittäin.
Ajattele, kuinka taivaalliset asiat tekevät ihmisen vapaaksi.
Niin kuin Jeesus sanoi: "Te olette jo puhtaat sen sanan tähden, -
jonka minä olen teille puhunut." (Joh 15:3)
Uskon, että monesti ihmisellä on huono omatunto.
Kuitenkin Jeesus Kristus on tullut sitä varten, -
ettei kukaan kantaisi huonoa omaatuntoa, -
vaan sen sijaan tunnustaisi syntinsä Jumalalle ja lähimmäiselle, -
jos on rikkonut häntä vastaan, ja pyytäisi anteeksi.
Etsisi sitä rauhaa, joka aina löytyy anteeksiantamisen jälkeen.
Herätysten aikana on monesti saarnattu anteeksiantamusta.
Laestadiuksen ja myöhempienkin sukupolvien aikana on julistettu: -
"...joka syntinsä tunnustaa ja hylkää, se saa armon" (San. 28:13).
Johanneksen kirjeestä käy selkeästi ilmi parannuksen tekemisen tarve.
Sellainen parannuksen tekeminen on jäänyt sillä lailla heikoille, -
jostain ihmeen syystä.
Niinpä moni kantaakin sellaista epävarmuutta uskossaan, -
kun ei kaikki asiat ole kunnossa.
"...jos me valkeudessa vaellamme, niinkuin hän on valkeudessa, -
niin meillä on yhteys keskenämme, ja Jeesuksen Kristuksen, -
hänen Poikansa, veri puhdistaa meidät kaikesta synnistä.
Jos sanomme, ettei meillä ole syntiä, -
niin me eksytämme itsemme, ja totuus ei ole meissä.
Jos me tunnustamme syntimme, on hän uskollinen ja vanhurskas -
niin että hän antaa meille synnit anteeksi -
ja puhdistaa meidät kaikesta vääryydestä." (1. Joh 1:7―9)
Eli se viinipuun oksa, ystävä rakas.
On merkillistä, että tuo läheisyys Jeesuksen kanssa tulee -
Sanan, uskonystävien, rukouksen ja yhteyden kautta, -
sen yhteyden, mitä alkuseurakunnassa oli -
ja mitä koettiin Jeesuksen ympärillä olevien ihmisten kesken.
Jopa niin, että kun Jeesuksen kolme vuotta kestänyt palvelutyö -
oli jo loppuvaiheessa, -
Hän oli yhdessä hetkessä valinnut 70 opetuslasta, joiden nimiä ei mainita.
Hän oli valmis valtuuttamaan heidät, -
koska he olivat tulleet jo Jeesuksen sanan kautta puhtaiksi.
Viinipuu oli toiminut.
Jeesuksen sana viinipuuvertauksessa oli tuonut sen voiton.
Jeesus sanoo: "Minä olen viinipuu, te olette oksat.
Joka pysyy minussa ja jossa minä pysyn, se kantaa paljon hedelmää; -
sillä ilman minua te ette voi mitään tehdä." (Joh. 15:5)
Näinhän se on kilvoituksessa ja Jumalan valtakunnan etenemisessä.
Emme vain toivo Jumalan valtakunnan eteenpäin menoa, -
vaan sen uskon suhteen kautta, -
mikä sinulla ja minulla on Jeesukseen, se etenee.
"...ilman minua te ette voi mitään tehdä." (Joh. 15:5)
Ajattelepa vielä, mitä Jeesus puhuu siinä.
Hän puhuu käskyistä, -
siis sellaisesta alistumisesta, että kun totuus paljastuu, huomaan, -
etten olekaan tuossa ja tuossa elänyt, sanonut, ajatellut ja toiminut oikein.
Käskyt sen paljastavat.
Se ei ole niin, että olisimme ikään kuin käskyjen vankeudessa, -
vaan olemme käskyjen kanssa vapaudessa.
Johanneksen evankeliumin 6. luvussa Jeesus puhuu erikoisen sanan, -
joka on usein myöskin syytä lisätä ehtoollisen yhteyteen.
"Niin Jeesus sanoi heille: 'Totisesti, totisesti minä sanon teille: -
ellette syö Ihmisen Pojan lihaa ja juo hänen vertansa, -
ei teillä ole elämää itsessänne.'" (Joh 6:53)
Siis emme ole nyt suoranaisesti tekemässä ihmislihan syömistä, -
vaan se on se Sana, -
jonka Jeesus oman elämänsä kautta toi toimivana tänne maan päälle.
Hän eli ja opetti Sanan mukaan, ja monet ottivat sen Sanan -
elämäkseen ja elämänsisällökseen.
Eli siis "ellette syö Ihmisen Pojan lihaa" merkitsee riippuvaisuutta -
ja läheisyyttä Jeesuksen kanssa, kasvavassa uskon suhteessa.
Sitten tämä "Hänen verensä uhri" merkitsee sitä, -
että tuo puhdistuslähde on aina avoin.
Uskon, että se, mitä Jeesus esimerkkinä näyttää uskovalle, -
on yhdessä jakeessa: -
"Niinkuin Isä, joka elää, on minut lähettänyt, ja minä elän Isän kautta, -
niin myös se, joka minua syö, elää minun kauttani." (Joh. 6:57)
Ystävä, jos me ajattelemme ja pyydämme Suomeen, -
Eurooppaan ja eri maihin herätystä, tärkeää on se Sanan täyteys.
Se Pyhän Hengen täyteys, -
se riippuvaisuus Jeesuksesta Kristuksesta uskon alkajana, -
kasvattajana ja täydelliseksi tekijänä.
Hän käyttää meitä vajavaisina.
Sillä ollessamme heikot me olemmekin vahvat, -
kun turvaudumme Häneen.
Edelleen tuossa viinipuuvertauksessa on jotain niin kerta kaikkiaan ihanaa, -
sellaista, että tuntuisi, että se on tämän maailman eräs valtauoma -
ihmiselle, joka on päässyt tuohon viinipuuhun oksaksi.
Kun Jeesus sanoo Joh. 15:10―11: "Jos te pidätte minun käskyni, -
niin te pysytte minun rakkaudessani, -
niinkuin minä olen pitänyt Isäni käskyt ja pysyn hänen rakkaudessaan.
Tämän minä olen teille puhunut, että minun iloni olisi teissä -
ja teidän ilonne tulisi täydelliseksi."
Toinen raamatunkohta sanoo: "Ilo Herrassa on teidän väkevyytenne."
Jeesus rakasti ihmistä niin valtavasti, että otti kaiken syntivelan päällensä -
ja toi Isältä kaiken sen, -
mikä tekee meistä Jumalan kuvaksi luotuja, myös sisältä.
Silloin, kun Jeesuksen Sana asuu runsaana meidän sisimmässämme, -
yhdessä sen johdatuksen ja kokemusmaailman kanssa, -
joka myös nousee Sanasta, silloin me emme ole itsemme varassa.
Emme ole niin kuin monet "maailman ihmiset", -
jotka eivät itseriittoisuudessaan tarvitse Jumalaa eivätkä Raamattua.
Siihen lankeaa helposti myös uskova ihminen, -
joka kuitenkin on kokenut sen, minkä jaan opetuksena tähän loppuun.
Nimittäin uskonasioissa ei tarvitsisi olla lainkaan arka.
Luen Johanneksen kolmannen luvun alusta: -
"Mutta oli mies fariseusten joukosta, nimeltä Nikodeemus, -
juutalaisten hallitusmiehiä. Hän tuli Jeesuksen tykö yöllä ja sanoi hänelle:
'Rabbi, me tiedämme, että sinun opettajaksi tulemisesi on Jumalasta, -
sillä ei kukaan voi tehdä niitä tunnustekoja, joita sinä teet, -
ellei Jumala ole hänen kanssansa.' Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: -
'Totisesti, totisesti minä sanon sinulle: joka ei synny uudesti, -
ylhäältä, se ei voi nähdä Jumalan valtakuntaa." (Joh 3:1―3)
Tämä epävarmuus Jumala-suhteessa: -
kun toivoisi jo olevansa uskossa, -
mutta kuitenkaan tuo Jeesuksen Kristuksen tuleminen Herraksi -
eli se uudestisyntyminen ylhäältä ei ole vielä tapahtunut.
Kannattaa pyytää, mieluummin julkisesti, jonkun kuullen: -
"Tule Herra, Jeesus Kristus, minulle Vapahtajaksi, -
uskon alkajaksi, kasvattajaksi ja täyttäjäksi."
Silloin tapahtuu tuo Jumalan valtakunnan näkeminen ja kokeminen.
Voimme jatkaa vielä tästä, -
että Nikodeemus ei käsittänyt, kuinka ihminen voi vanhana syntyä.
Eihän hän voi jälleen mennä äitinsä kohtuun ja syntyä.
Jeesus vastasi: "Totisesti, totisesti minä sanon sinulle: -
jos joku ei synny vedestä ja Hengestä, -
ei hän voi päästä sisälle Jumalan valtakuntaan. (Joh. 3:5)
Eli Jumalan Henki tulee siinä samalla vahvistamaan sen uskon.
Tuo "syntyminen vedestä" taas merkitsee sitä, -
että Jumala on Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen kautta -
totisesti tuonut sen kasteen armon tuohon elämään.
Jumalan valtakunta tuli maan päälle Jeesuksen kanssa, kun Hän sanoi: -
"Aika on täyttynyt, ja Jumalan valtakunta on tullut lähelle; -
tehkää parannus ja uskokaa evankeliumi." (Mark. 1:15)
Eli, se mitä Jeesus Kristus on itse ristillä sovittanut: jokaisen synnit, -
ihmiskunnan synnit, jos se menee perille ihmisten sydämiin asti.
Jumalan ihmeellinen, täydellinen pelastusteko, -
oli tarkoitettu koko ihmiskunnalle. Sinulle ja minulle.
Tuo vahva Jeesuksen edelläkulkija, -
ehkä voi sanoa, että Vanhan testamentin profeetoista viimeinen, -
Johannes Kastaja sanoo: -
"Katso, Jumalan Karitsa, joka ottaa pois maailman synnin!" (Joh. 1:29)
Uskon suhteen alku ja kasvu -
oli todella voimallista alkuseurakunnassa.
Apostolien tekojen luku 2 kertoo: -
"He olivat alati, joka päivä, yksimielisesti pyhäkössä -
ja mursivat kodeissa leipää -
ja nauttivat ruokansa riemulla ja sydämen yksinkertaisuudella, -
kiittäen Jumalaa ja ollen kaiken kansan suosiossa." (Ap. t. 2:46―47)
Siis tuo läpinäkyvyys. Olen Jeesuksen oma.
Hän on minun Pelastajani. Hän on minun uskoni alkaja ja kasvattaja.
Tällä tavoin Herra tahtoo sinua ja minua vahvistaa.
Kiitos, Herra Jeesus Kristus, että Sinä et jätä työtäsi kesken, -
vaan tulet antamaan tulevaisuuden ja toivon sen kautta, -
mitä Sinä jo valmiiksi olet tehnyt, jokaista varten. Aamen.
Tekstitys: Kristal Valtanen