ISRAELS BERG
Välkommen tillbaka till serien efter en paus på ett år.
Tillsammans med er fortsätter vi våra gemensamma böneresor -
här på Israels berg, i hjärtat av Israel, i Samarien.
Den här programserien är alltså egentligen inte ett vanligt TV-program.
Det är fråga om gemensamma böneresor med TV:ns hjälp.
Israels Gud vill ta er alla med på dem.
Gud håller nämligen på att göra mycket stora ting.
Den nästa 3000 år långa exilen av Israels norra stammar -
tar, enligt Bibeln, slut vilket ögonblick som helst.
Tiden för deras återvändande börjar.
Gud har sin stora nåd tagit oss med att i bön förbereda -
de norra stammarnas hemkomst.
Till grund för detta nya skede i böneresorna ligger -
det som skedde i Anden under de senaste 21 böneresorna.
I detta avsnitt berättar och visar vi saker -
som inte kom med i de tidigare programmen -
men som har betydelse för fortsättningen.
Först ska vi se på hur efter de senaste böneresorna -
saker har gått framåt med stormsteg här i Israel.
I augusti 2015, mindre än en vecka efter våra senaste böneresor -
tillkännagavs att Israels regering hade tillsatt en ny kommitté.
Kommittén, som lyder under diasporadepartementet, ska -
kartlägga olika grupper i hela världen som har olika kopplingar till Israel -
men som enligt nuvarande lag inte har rätt att flytta till landet.
En av dessa grupper är ättlingarna till Israels nordliga stammar.
I mars 2016 hade vi möjlighet att intervjua en kommittémedlem.
Hebreiska universitetets professor i demografi, Sergio DellaPergola.
Intervjun kan ses i avsnitt 39 och 40 av serien Kungadömets vind.
Enligt DellaPergola är de norra stammarnas återkomst fascinerande.
Diasporadepartementets kommitté är alltså det första tecknet på att -
att staten Israel, ända upp på regeringsnivå, -
officiellt har vaknat upp till att uttrycka sitt intresse -
för dessa nordliga stammar.
Det verkar som om vi av Herrens nåd fick göra den första serien -
i precis rätt tid.
Nu upplever vi att Gud har kallat oss att fortsätta -
dessa böneresor till Israels berg.
Då vi i början av sommaren beslutat att fortsätta med serien Israels berg -
visade Herren att denna vinter kommer att vara mycket speciell -
då det gäller de norra stammarnas, Efraims, återvändande.
Kan du berätta om det, Jyrki?
Här i Samarien är det jubelår i år.
I Bibeln är jubelåret ett befrielsens år.
Då återgår ett landområde till sin ursprungliga ägare.
Detta jubelår är alldeles speciellt eftersom -
det är det första jubelåret i Samarien -
sedan de nordliga stammarna drevs i landsflykt för närmare 3000 år sedan.
Genom Mose talade Gud så här om jubelåret: -
Ni skall helga det femtionde året och utropa frihet i landet -
för alla dess invånare.
Det skall vara ett jubelår för er
Var och en av er skall då återvända till sin arvedel -
och var och en av er skall återvända till sin släkt. 3 Mos 25:10
Gud befallde att israelerna skulle fria jubelåren -
och de är starkt förknippade med Israels återkomst till sin arvedel.
Man började ursprungligen räkna jubelåren från det -
att israelerna återtog Löfteslandet, sedan de återvänt från Egypten.
Enligt Bibeln infaller jubelåret vart femtionde år.
Men enligt judisk åsikt kan det firas endast -
då Israel råder över sitt land.
Därför upphörde man att officiellt utlysa jubelåret då -
Israels nordliga stammar fördrevs från sitt land -
eller allra senast då det första templet förstördes.
Som begrepp är jubelåret intressant.
Det finns flera tolkningar av roten till det hebreiska ordet "jobel" -
men enligt den gängse uppfattningen -
kommer det från ordet för "vädur" -
för jubelåret inleddes med att man blåste i vädurshorn - shofar.
Den grekiska översättningen av Gamla Testamentet, Septuaginta -
översätter ordet till "befrielsens fanfar".
Det latinska Vulgata använder ordet "jobeleus" -
som liknar det latinska "jubilo" som betyder jubelrop.
Jubelåret utlystes på hösten, på Jom Kippur, Stora försoningsdagen.
Jubelåret hörde ihop med jordbruksåret -
för under jubelåret varken sådde eller skördade man.
Det finns olika uppfattningar om hur man beräknar tidpunkten för jubelåret.
Men händelser som hänför sig till landet Israel, och speciellt Jerusalem -
har bevisligen skett i en takt på femtio år i taget -
åtminstone under de senaste 500 åren.
År 1517 intog ottomanerna Jerusalem.
De härskade där i exakt 8 jubelår, 400 år.
År 1917 intog britterna Jerusalem.
Under de påföljande 50 åren lydde Jerusalem inte klart under något stat.
År 1967 intog Israel under sexdagarskriget hela Jerusalem.
Den femtioårsperiod som började då tar slut år 2017.
Samtidigt som Israel fick herraväldet över hela Jerusalem -
i sexdagarskriget 1967, fick man också Judeen och Samarien.
Israel härskade då över Samarien för första gången -
sedan de norra stammarna förvisats.
Enligt den judiska kalendern hade det den 5 juni 2016 gått 49 år sedan dess.
Följande dag inleddes alltså det femtionde året -
efter att Samarien åter införlivats med Israel, alltså Samariens jubelår.
Den dagen fick vi här bevittna -
en mycket betydelsefull och profetisk händelse.
Kan du Mia berätta om det?
Samma dag som Samariens femtionde år i Israel inleddes -
besöktes den samariska byn Shilo av Israels president Reuven Rivlin.
Shilo (Silo) var alla de 12 stammarnas första centralort från Josuas tid framåt
Då Israel återvänt från Egypten och intagit hela landet -
utlottades landet bland stammarna just här i Shilo.
För ett par år sedan hissade man här alla stammarnas flaggor.
President Rivlins besök var det första av en israelisk president någonsin.
Föregående statsöverhuvud för hela Israels område -
som kunnat besöka platsen var kung Salomo.
Mose tabernakel befann sig i Shilo i 400 år ända fram till kungarnas tid.
Efter Shilo blev Jerusalem centralort i Israel.
I Shilo bekantade sig presidenten med den plats där tabernaklet stått -
och med en miniatyrmodell av tabernaklet.
Det är intressant att president Rivlins besök i Shilo inföll exakt på den dag -
då det första jubelåret inleddes i Samarien -
efter en paus på nästan 3000 år.
Det moderna Israels president och hans följe fortsatte sedan sin resa -
mitt igenom alla de tolv stammarnas flaggor.
Då Gud kallar oss att be att Hans planer ska förverkligas -
har sådana böner alltid betydelse.
Låt oss bli uppmuntrade av det som skedde under våra tidigare böneresor.
Gud ledde oss att be mycket specifikt på alldeles bestämda platser.
Kan du Jyrki berätta hur det kom sig att vi bad på berget Hatsor?
Vi var på väg på vår nionde böneresa.
Vi skulle proklamera ett specifikt Guds löfte till Abraham om landet.
Det finns i 1 Mos 13.
Lyft din blick och se dig omkring från den plats där du står, -
mot norr och söder, öster och väster.
Hela det land som du ser skall jag ge åt dig -
och dina efterkommande för evig tid. 1 Mos 13:14-15
Abraham bodde då mellan Betel och Ai.
Vi kollade på kartan att ungefär där ligger idag byn Ofra.
Vi hade besökt stället förut.
Men då vi var på väg att spela in avsnittet där -
blev vi överraskande stoppade av vakten vid grinden till byn.
Vakten kunde ingen engelska, men ringde efter en vän som kunde.
Mannen sade att vi är på fel plats.
Den rätta platsen var ett berg i närheten.
Han pekade ut det på kartan och sade att det ligger bakom en palestinsk by.
Vi kan dock åka dit, för vi är inte judar.
Vi ändrar inte våra planer lättvindligt -
men han uttalade sig med sådan auktoritet att vi beslöt att tro honom.
Efter att ha kört en stund fram och tillbaka runt berget -
hittade vi bakom den palestinska byn en smal väg till bergets fot.
Vi lämnade kvar bilen och klättrade till bergstoppen på över 1 km höjd.
Jag var fortfarande inte övertygad om att vi var på rätt plats.
Vi spelade likafullt in avsnittet där.
Då vi kom hem letade jag på Internet efter rätt stavning av berget Hatsor.
Av misstag upptäckte jag att enligt Dödahavsrullarna -
var det just upp på detta, Samariens högsta berg, -
som Gud kallade Abraham då Han lovade ge dennes avkomlingar -
allt det land som Abraham kunde se.
Det var ju självklart.
Det löftet gavs inte i botten på någon grop.
Och var annanstans kunde Abraham ha sett långt i alla väderstreck?
Ett annat exempel på Guds förunderliga ledning -
har att göra med vår femtonde böneresa.
Kan du Mia berätta vad som hände under den resan?
Då vi förberedde den resan talade Gud starkt om Akors dal.
I Bibeln är den ett minnesmärke över ett nederlag under erövringen -
av Israel och en förödelsens dal som Gud lovar ska bli en hoppets port -
för Efraim.
Var dalen exakt befinner sig vet man inte -
men man kan ungefär placera den utgående från uppgifter i Josua.
Där nämns den då gränserna för Benjamins stam stakas ut.
Vi kollade in detta område väster om Jeriko på kartan -
och hittade något som verkade vara en väg ner i ödemarken.
Den visade sig vara i uselt skick.
Vi skulle just till att spela in avsnittet halvvägs nerför branten -
då vi upplevde att vi inte ännu var tillräckligt långt nere.
Då vi sedan körde ända ner, upplevde vi båda -
att den rätta platsen att be på var i en torr flodfåra som låg lite på sidan.
Då vi började gå ditåt, öppnades till vår stora häpnad inför våra ögon -
på botten av wadin denna väldiga mur, med en dörröppning.
Senare förstod vi att denna mur var en del av en ca 2000 år gammalt -
vattenledningssystem som lett vatten till Jeriko från källorna här.
Vi var förstummade över att Gud ledde oss till en riktig dörr i en dal -
där vi fick proklamera att det nederlag som skett i erövringen av landet -
enligt Bibelns löften ska bli en hoppets dörr för Efraim.
Vi vill ännu dela med er en alldeles speciell seger -
som vi fick på vår sjätte böneresa.
Gud bekräftade den segern genom ett synligt under.
Denna seger är en viktig grund för våra fortsatta böner -
men det var inte tid att tala om det då, i samband med den sjätte resan.
Kan du nu berätta om det, Jyrki?
Vi var på väg till staden Samaria för att bekänna de synder som rör -
det att Nordriket Israels kung Ahab -
inbjöd avgudadyrkaren Isebel och hennes avgud Baal att härska i Israel.
Ungefär en vecka innan avsnittet skulle spelas in hade Gud talat -
att vi ska spela in det en viss dag, följande söndag.
Alla väderleksprognoser hade i många dagar hävdat att skulle det regna då.
Prognoserna lovade ett regnområde över nästan hela landets norra del -
med störtregn och åska, och det skulle pågå hela söndagen.
På lördag steg ett åskväder upp från väster, precis som utlovat.
Redan då vi sett prognoserna hade vi frågat Gud -
om vi borde skjuta på inspelningen på grund av det dåliga vädret.
Vi fick dock inget tillstånd att ändra tiden -
utan uppmanades att följa den plan som Han hade sagt oss.
Jag blev redan lite nervös över situationen.
Men Gud påminde mig på lördagskvällen om hur -
Gud påverkade regnet i Samarien genom profeten Elias böner.
På kvällen skickade jag följande meddelande till några förebedjare -
om Guds seger över avguden Baal på Elias tid.
Baal har tillbetts här som regnets gud.
Gud ville visa vem som behärskar regnet.
"Elia var en människa med samma natur som vi.
Han bad en bön att det inte skulle regna, -
och då regnade det inte över landet under tre år och sex månader."
Jak 5:17
Det verkar bli en sammandrabbning med denne samme regngud -
och vi bör inte vika tillbaka.
Låt alla oss, vi ofullkomliga människor, be tillsammans -
att inget regn skulle få hindra inspelningen av detta avsnitt -
utan att vi får solsken istället.
Elia vann över Baals profeter men flydde för Isebel.
Denna gång flyr vi inte -
utan strider tillsammans ända till slutet -
så att vi bekänner Isebels synder och ber om förlåtelse för dem -
vid ruinerna av hennes eget slott.
Gud hade också skickat med oss två förebedjare -
men på söndagsmorgonen regnade det fortfarande.
Jag försökte hitta något hoppfullt tecken i väderprognoserna -
men de förutspådde endast häftigare regn och åska över Tel Aviv.
Väderradarn visade att ett enhetligt regnområde låg över hela Samarien.
Under morgonen verkade regnområdet bara bre ut sig -
och till havs föddes hela tiden nya regnmoln.
Trots att köttet och förståndet sade emot -
beslöt vi oss att ge oss iväg på inspelningen, eftersom Gud så sagt -
fastän det mänskligt sett verkade helt vanvettigt.
En av förebedjarna hade i tro tagit med sig solskyddskräm -
och Mia kollade ännu då vi gav oss av att den fanns med.
Samtidigt som Gud sagt att vi skulle göra inspelningen på söndag -
hade Han också sagt att vi för att illustrera vägen skulle använda -
en film som vi spelat in från vår föregående resa till Samaria.
Nu förstod vi varför.
Genom den våta vindrutan fick man ingen hygglig bild.
I staden Samaria, som idag heter Sebastia, kände vi -
en restaurangägare, och vi skulle äta hos honom efter inspelningen.
Jag undrade hur intelligent intryck jag skulle ge -
då jag förde 4 personer någonstans, bara för att konstatera: -
"Hoppsan, det regnar!"
Restaurangägaren blev också förvånad då vi kom -
för han hade ju förstått att man inte gör en TV-inspelning i sådant väder.
Regnet hade dock avtagit under den halvtimme långa bilfärden -
och samma ögonblick som vi steg ut ur bilen upphörde det helt.
Vi gav oss genast iväg för att filma.
Gummistövlar och regnrock hade känts förnuftigare än solkräm.
Vägen var ännu lerig och våt.
Himlen var ännu täckt av tjocka, mörka moln -
men genast vi började filma började solen titta fram genom ett hål i dem.
En timme senare sken solen på riktigt.
Då vi avslutade inspelningen hade våra böner blivit exakt besvarade.
Regnet hade upphört och över Samaria var himlen molnfri.
Runt hela horisonten låg det moln -
men över oss öppnades ett totalt molnfritt hål.
Senare såg vi att regnmolnen hade försvunnit från hela Samarien.
Solskyddskrämen visade sig vara bättre att ha än gummistövlarna.
Vi bad om förlåtelse för Ahabs och Isebels synder -
då de överlåtit åt Baal det land som Gud gett dem att regera över.
Vi förkunnade försoning och förlåtelse i Jesu blod över dessa synder -
och firade nattvard på ruinerna av deras slott.
Gud ville åskådliggöra sin seger över regnets gud, Baal, -
på ett synligt sätt, precis som på Elias tid.
Det var därför vi måste bege oss ut i regnet.
Vi upplevde starkt att dagens avgud, Allahs, makt på dessa berg -
byggde på dessa samma synder, som vi nu bett om förlåtelse för.
Då de nu var försonade i Jesu blod -
proklamerade vi att också islams rätt att härska över dessa berg är till ända.
Just då gick en grupp unga palestinska studerande förbi oss -
och en pojke ropade till oss och undrade över vår flagga.
Då han hörde att det var Finlands flagga svarade han: -
"Welcome. Välkomna."
På denna flagga, som han hälsade välkommen -
syns det krönta Lejonet av Juda på Golgata kors -
som trampar på islams österländska svärd.
Denna kung Jesu största seger hade vi just proklamerat och sett i Samarien
Då vi strax efter klockan fyra kommit hem i strålande solsken -
kollade jag ännu vad väderprognoserna nu sade.
Israels meterologiska institut hade precis uppdaterat prognosen.
Den visade fortfarande regn över hela Samarien.
Foreca lovade fortfarande häftigare regn än de lovat på morgonen.
Då våra förebedjare hunnit tillbaka till Jerusalem -
regnade det där, precis som prognoserna hade lovat.
På så sätt bekräftade Gud ett andligt genombrott genom ett väderunder.
På dessa berg har alltså en ny tidsålder inletts -
och den kommande vintern är mycket betydelsefull i Anden.
Gud håller på att göra stora ting, och Han vill ha oss med i bön.
Låt oss be.
Tack Far, för att Du i Din nåd har tagit oss människor med -
in i Dina förunderliga planer.
Tack för förmånen att i bön få vara med i vad Du håller på att göra.
Tack Far, för Din ledning och alla de segrar -
som Du vann under de senaste böneresorna.
Far, Ditt namn vare tack och pris för allt detta -
genom Din Son, Jesus.
Tack Jesus, att Du gett Finland en flagga -
som avbildar judarnas kung på ett kors, trampande ner islams svärd.
Tack att Du är den som befriar Samarien ur avgudarnas grepp.
Tack att Din Andes vind blåser bort de dystra molnen från Samarien -
och Du skänker dem Din härlighet och en öppen himmel istället.
Tack Far, för det exakta och underbara sätt -
Du genomför Dina planer bland dessa berg.
Tack för detta jubelår.
Tack Herre att dessa land kommer att återgå till sina rätta ägare -
för Du Herre har lovat det.
I Jesu, Jeshua, namn. Amen.
Den här gången bad vi kort -
men i följande avsnitt fortsätter vi våra gemensamma böneresor -
inför jubelårets teman.
Vi börjar vid berget Kabir, som alltid varit porten in till Israel.
Låt oss i bön förbereda denna första resa i detta nya skede.
Du kan delta i dess böneresor genom att stöda dem ekonomiskt.
I Finland: ring 0600-10070 (10,01 euro + lsa).
Du kan också betala till kontot i rutan, ref: 8471
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
Swisha din gåva till 123 544 1951
Översättning: Himlen TV7