ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Maaliskuun 22. päivänä 2012 kuvattiin ensimmäinen Israel-raportti -
Euroopan parlamentin Voxbox-studiossa Brysselissä.
Siitä tulee kuluneeksi tässä kuussa 12 vuotta.
Arvoisat katsojat, tämä on sadas Israel-raportti Euroopan parlamentista.
Juhlajaksossa keskitymme Euroopan unionin vaaleihin, -
jotka järjestetään kolmen kuukauden päästä, 6.―9. kesäkuuta.
Tarkastelemme lähemmin Saksaa, suurinta EU-jäsenmaata.
Mukana studiossa tänään -
Euroopan parlamentin jäsen, sitoutumattomien Jörg Meuthen.
Ja hänen kansliapäällikkönsä, -
historioitsija, politiikan tutkija Christopher Herrmann. Tervetuloa!
Valmistautumisena EU-vaaleihin, -
jotka järjestetään siis kolmen kuukauden päästä, -
teetimme jo viime vuonna tutkimuksen, jossa selvitettiin, -
mitkä puolueet ja ketkä jäsenet Euroopan parlamentissa -
suhtautuvat myönteisimmin Israeliin.
Ehkä se ei tullut yllätyksenä teille, mutta te olitte vertailun ykkönen.
Monet meistä haluammekin tietää, miten se on mahdollista -
ja mikä teistä on tehnyt niin vahvan Israelin ja juutalaisten puolustajan.
Jos olen rehellinen, -
minulle itselleni oli melkoinen ihmetyksen aihe, -
että olen Israel-myönteisin Euroopan parlamentin jäsen.
Minulle on ihan luonnollista olla Israel-myönteinen.
Se on Lähi-idän ainoa vakaa, liberaali demokratia.
Olen koko ikäni ihaillut Israelia. Minulle se oli luonnollista.
Enemmänkin minua ihmetytti se, että muut äänestävät toisin.
Ja tajusin asian, joka alussa oli yllätys, -
että enimmäkseen juuri vasemmistolaiset -
äänestävät Israelia vastaan.
Jos katsoo lähemmin, -
heillä on antisemitistisiä kantoja.
Se ei ollut minulle selvää, ennen kuin tulin tänne, -
mutta se on selvää, jos näkee äänestystulokset.
Parlamentin vasen laita vastustaa voimakkaasti Israelia.
Sitä minä ihmettelen, sillä tilanne on minulle selvä.
Israel on hieno maa.
Ehkä se johtuu siitä, että olen saksalainen -
ja tunnen velvollisuutta Israelin valtiota kohtaan.
Se on osa saksalaisten luontoa viime vuosisadan tapahtumien vuoksi.
En siis ihmettele omaa äänestämistäni.
Ihmettelen muiden äänestämistä, sillä se on minusta selittämätöntä.
Jos katsoo, mitä nyt on meneillään -
lokakuun 7. päivän tapahtumien jälkeen, -
parlamentissa on vasemmistolaisia, jotka väittävät -
Israelin toimia palestiinalaisia vastaan kansanmurhaksi.
Totuus on aivan päinvastainen.
Tätä minä ihmettelen.
Ehkä voisimme vetää yhteen myös katsojille, -
mitä tutkimuksessamme kävi ilmi.
Tutkimus asetti järjestykseen yksittäiset EU-jäsenvaltiot -
ja poliittiset puolueet. Tuloksissa näkyi selvä jako -
Länsi-Euroopan sekä Keski- ja Itä-Euroopan välillä.
Kolme maata erottautui -
hyvin kielteisellä suhtautumisella Israelia kohtaan.
Ne olivat Irlanti, Luxemburg ja Espanja.
Sitten taas Puola ehkä jopa yllättäen -
oli hyvin korkealla, ensimmäisenä. Mutta kuten sanoitte, -
näkyvissä oli myös jako keskusta-oikeistoon ja vasemmistoon.
Jos halutaan määritellä, -
ketkä suhtautuvat penseimmin Euroopan parlamentissa, -
tämä taho olisi äärivasemmisto Espanjan kaltaisessa maassa.
Nämä ovat tavallaan vain tilastollisia lukuja.
Tahdomme kertoa katsojille, että teemme uuden tutkimuksen -
vaalien alla, ja tulee olemaan mielenkiintoista nähdä sen tulokset.
Christopher Herrmann, olette työskennellyt -
herra Meuthenin kanssa nyt viisi vuotta.
Sen lisäksi, että olette asiantuntija EU-suhteissa, -
tunnette erittäin hyvin Saksan politiikkaa.
Vain muutaman kuukauden päästä saksalaiset menevät vaaliuurnille -
ja valitsevat 95 meppiä. - 96 meppiä.
Se on huomattava määrä 705 jäsenestä.
Mitä tiedämme tällä hetkellä?
Mitä voimme odottaa? Miten saksalaiset äänestävät tällä kerralla?
Se on hyvä kysymys. Tulos on aiemmin ollut helppo ennustaa.
Saksassa tapasi olla hyvin vakaa puoluejärjestelmä.
Liikkuvia äänestäjiä on ollut vähän. Äänestetään samaa puoluetta.
Puolueita on käytännössä ollut aina neljä tai viisi.
Tällä hetkellä kaikki on muuttumassa, kuten muualla Euroopassa on nähty.
Tulee uusia puolueita, jotka menestyvät.
Ihmiset muuttavat mieltä ja vaihtavat puoluetta.
Saksa tulee vähän jälkijunassa, mutta muutos on sitäkin rajumpi.
Poliittinen järjestelmä ei ole juurikaan muuttunut Saksassa sotien jälkeen.
Samat puolueet, samat tulokset vaaleista vaaleihin.
Viime vuosina ja viime kuukausina on syntynyt uusia puolueita, -
jotka ovat gallupeissa yhtäkkiä hyvin suosittuja.
Ennusteiden laatiminen ei olekaan enää helppoa.
Saksassa on käynnissä jonkinlainen kriisi.
Isossa-Britanniassa oli tyytymättömyyden talvi 1970-luvulla.
Nyt se on Saksassa.
Tällaista ei ole koettu Saksassa vuosikymmeniin.
Maanviljelijät osoittavat mieltä, vasemmisto vastaan oikeisto, lakkoja.
Nyt on junalakko. Eri aloilla lakkoillaan.
Ihmiset ovat todella pettyneitä.
Samaa voi lukea mediasta. Kaikki ihmettelevät, miksi.
EU-vaaleille se merkitsee sitä, että Saksan poliittinen maisema muuttuu.
Sillä on vaikutusta myös EU-vaalien tulokseen.
Voin sanoa, että EPP saanee yhä Saksassa eniten kannatusta, -
mutta sen takana perinteiset puolueet kutistuvat.
Sosiaalidemokraatit romahtavat.
Liberaalit, jotka ovat aina puolustaneet Israelia, menettävät paikkoja.
Ja tulee uusia puolueita, -
kuten Sahra Wagenknechtin hiljattain perustama puolue.
Hän erosi vasemmistopuolueesta ja perusti puolueen, -
joka yhdistää sosialistisen ja konservatiivisen kansallisen agendan.
Hän voittanee näissä vaaleissa 9―10 paikkaa.
Hänellä on selvästi Israel-vastainen kanta.
Toisaalta AfD-puolue on siirtynyt yhä oikeammalle.
Se oli Israel-myönteinen, mutta suhtautuu nyt kriittisesti Israeliin.
Sekin voittaa useita lisäpaikkoja.
Lisäksi on melko kiintoisa mutta aika vaarallinen ilmiö.
Ensimmäistä kertaa EU-parlamenttiin saattaa tulla islamistipuolue, Saksasta.
Hiljattain on perustettu turkkilaissiirtolaisten puolue, -
jota Turkin hallinto tietenkin ohjailee ja rahoittaa täysin.
Sen agenda on todellakin islamistinen, ei vain vanhoillinen.
Sekin vastustaa Israelia.
Sen kannatus on ollut gallupeissa 3―4 prosentin luokkaa.
Se siis saa täällä paikkoja.
Korjatkaa, jos olen väärässä, -
mutta eikö EU-vaaleissa äänikynnys olekin normaalia matalampi?
On. - Onko se 1―1,5 prosenttia?
Alle sen. Juridista äänikynnystä ei ole. Se on laskennallinen juttu.
Se on noin 0,7 %, jos laskee 96 paikasta.
Yleensä pikkupuolueilla ei ole mahdollisuuksia Saksassa, -
ei osavaltioiden eikä liittovaltion vaaleissa.
Mutta EU-vaaleissa voi olla, että tuntemattomat pikkupuolueet -
saavat paikan tai kaksi paikkaa.
Viime vaaleissa ehdolla oli ilmeisesti suosittu koomikko, -
joka vain laukoi vitsejä, mutta hän pääsi läpi.
Hänet on valittu jo kolme kertaa, koska äänikynnystä ei ole.
Tällaista tapahtuu.
Voidaan siis odottaa kiintoisia hahmoja Saksasta. - Kiintoisia, niin.
Mainitsitte Vaihtoehto Saksalle -puolueen.
Ja toin jo edellä esiin sen, että tutkimuksessa oli jako -
keskusta-oikeiston ja vasemmiston välillä -
etenkin suhtautumisessa Israeliin.
Mutta antisemitismiä esiintyy nykyään -
sekä äärivasemmistossa että äärioikeistossa.
Toisinaan ne jopa myös sulautuvat toisiinsa, mikä on mielenkiintoista.
Herra Meuthen, toimitte joskus yhtenä johtajista puolueessa, -
joka ei kenties ole tuttu sellaisille, jotka eivät ole saksalaisia
Puolue oli Vaihtoehto Saksalle, Alternative für Deutschland, AfD.
Se on oikeistolainen, joidenkin mukaan äärioikeistolainen.
Olette sittemmin eronneet siitä.
Se herättää samoja kysymyksiä, joita tässä jo esitettiin.
Poliittinen maisema Saksassa on aika kaoottinen.
Saksa, jonka me muut niin mielellämme näkisimme -
vakaana voimana EU:ssa -
ja maksumiehenä, joka aina rientää hätiin, -
jos joku on pulassa.
Mutta käsittääkseni Saksa ei ole enää se sama Saksa, -
johon olemme tottuneet. Mitä on tapahtunut?
Voitteko myös kertoa omasta poliittisesta taipaleestanne -
ja AfD-puolueesta lähdön syistä?
Aloitan jälkimmäisestä.
Minusta on hyväksyttävää olla oikeistolainen, -
jos oikeiston mieltää konservatiivisten, liberaalien arvojen puolustamiseksi -
ja kaikenlaisen sosialismin vastustamiseksi.
Se on minun vahva vakaumukseni.
Mutta minusta ei ole hyväksyttävää, -
että ollaan äärioikeistolaisia, -
sillä jos alkaa edustaa äärioikeistoa, -
silloin mennään esimerkiksi sellaiseen suuntaan, -
missä antisemitistiset näkemykset hyväksytään.
Minulle oli alusta asti AfD-puolueessa hyvin selvää, -
että en toimi yhdessä tai tee yhteistyötä -
minkäänlaisten antisemitististen ihmisten kanssa.
Ensimmäisessä ryhmässä, joka minulla oli alueparlamentissa v. 2016, -
oli mies nimeltään Wolfgang Gedeon. Hän kirjoitti monia kirjoja, -
ja kirjat olivat todella juutalaisvastaisia.
Ne olivat antisemitistisiä äärimmäisen katalalla tavalla.
Sanoin, että hänen täytyy lähteä tai minä lähden.
Hänen saamisensa ulos puolueesta vaati ankaran ja pitkän taistelun.
Siinä meni noin neljä vuotta.
Nykyään meillä on AfD-puolue, -
joka hyväksyy tällaiset ihmiset puolueeseen.
Äärioikealla ei ole takarajaa, ja sellaista en voi ikinä hyväksyä.
Lopulta tein johtopäätökseni -
toimittuani yli kuusi vuotta puolueen puheenjohtajana.
Erosin puolueesta, sillä en voinut enää jäädä siihen.
Minun pitää pystyä katsomaan aamuisin peiliin, -
enkä pysty tekemään niin, jos olen puolueessa, -
jossa hyväksytään antisemitistiset näkemykset, kuten nyt tehdään.
Esimerkiksi lokakuun 7. päivän jälkeen mitkä olivat puolueiden reaktiot?
Mikä oli AfD:n reaktio? Ei reaktiota.
Ensimmäisinä päivinä he eivät sanoneet mitään.
He eivät löytäneet sanoja tälle julmalle joukkomurhalle. Ei sanaakaan.
Sitä ei voi mitenkään hyväksyä.
En voi siis työskennellä ääri-ihmisten kanssa, -
ja siksi lähdin puolueesta.
Ja tilanne Saksassa, kuten kysymyksessä tuli esiin, -
Christopher on täysin oikeassa.
Saksa on muuttumassa täysin, -
ja emme tiedä, minne taival vie.
Meillä on uusia puolueita ja uusia kehityssuuntia.
Se on peräisin pääosin -
mittavasta maahanmuuttokriisistä, joka meillä on.
Kansalle on vain liikaa näin suuri maahanmuuttajien määrä -
ja laittoman maahanmuuton määrä.
Se luo epäjärjestystä. Se hermostuttaa ihmisiä, -
ja moni radikalisoituu.
Se on yksi tekijöistä, mikä saa keskiluokan radikalisoitumaan, -
sallimaan enemmän sekä äänestämään populisteja ja ääripäitä.
Toinen tekijä oli koronakriisi ja se, miten Saksan hallitus hoiti sitä.
Alussa tehtiin liian vähän, lopussa liian paljon.
Linja ei ollut johdonmukainen.
Se radikalisoi keskiluokkaa.
Kolmas tekijä on edellisten hallitusten vihreät aatteet, -
jotka tällä hetkellä todella koskettavat ihmisten arkea -
ja vaikuttavat ihmisten arkeen. Se synnyttää vastareaktioita, -
mikäli ihminen uskoo, että hallitus yrittää vaikuttaa hänen arkeensa, -
kuten autoiluun ja syömiseen.
Sitä on nähty muissakin maissa, mutta Saksassa se on erityisesti pinnalla nyt.
Esitän tästä aiheesta jatkokysymyksen, -
mutta sivuhuomautuksena mainittakoon, -
että Marine Le Pen kieltäytyy tekemästä yhteistyötä AfD:n kanssa.
Le Pen itsekään ei ole Euroopan maltillisimpia poliittisia hahmoja, -
mutta hänenkin mielestään AfD on liian radikaali.
Se kertoo paljon.
Mutta puhutaan vielä Saksasta.
Israelin ystävinä Euroopan unionissa on aina voinut luottaa Saksaan.
Se on ollut aina viimeisenä takaamassa, -
että EU ei muutu täysin Israel-vastaiseksi.
Angela Merkel sanoi tunnetusti, -
että Saksan liittotasavallan olemassaolon syy -
tai yksi syistä on tukea Israelia ja seistä sen rinnalla.
Kysytäänpä näin. Pitääkö tämä paikkansa edelleen?
Ja mitä tulee antisemitismiin, -
esiintyykö Saksassa antisemitismiä ja mistä sitä tulee?
Ensinnäkin hyvä uutinen on itse asiassa se, -
että Saksa on yhä vahva Israelin kumppani.
Kun katsotaan tämänhetkistä kriisiä, -
verrattuna muihin maihin Saksa todella toimii Israelin hyväksi.
Esimerkiksi Ranskassa ja Belgiassa on oltu todella häpeällisiä.
Siellä on puhuttu esimerkiksi pakotteiden asettamisesta Israelille.
Tällaista ei ole ollut Saksassa.
Ainakin poliittisen kentän keskustassa -
Saksassa vallitsee laaja konsensus Israelin tukemisesta.
Äärivasemmisto ja -oikeisto ovat tietenkin asia erikseen.
Kuitenkin Vihreät ja sosiaalidemokraatit -
ovat eurooppalaisiin sisarpuolueisiinsa verrattuna Israel-myönteisiä, -
ainakin puolueen enemmistön osalta.
Totta kai Saksa voisi tehdä enemmän.
Mietin vaikkapa päätöslauselmia viime vuosilta ja viime kuulta.
YK:n yleiskokouksessa Saksa äänesti tyhjää. Sentään, voisi sanoa, -
mutta kuitenkin äänesti tyhjää eikä asettunut kielteiselle kannalle, -
kuten Itävalta ja Tšekin tasavalta, -
jotka ovat lokakuun 7. päivän jälkeen tukeneet Israelia entistä aktiivisemmin.
Joka tapauksessa Israel voi toistaiseksi luottaa Saksaan.
Antisemitismiä esiintyy, ja ikävä kyllä, kuten muissakin länsimaissa, -
se on nostanut taas päätään lokakuun tapahtumien jälkeen.
Ja kuten täällä jo todettiin, -
vanhan koulukunnan äärioikeiston antisemitismiä esiintyy edelleen.
Se on vaarallista, mutta se on tällä hetkellä pienempi murhe.
Tällä hetkellä käynnissä on vakava väkivaltaisten iskujen aalto -
juutalaisten instituutioihin ja henkilöihin eritoten Berliinissä.
On sanottava selvästi, että tekijöinä ovat muslimimaahanmuuttajat.
Islamiin pohjautuva antisemitismi on siis iso ongelma Saksassa -
kuten myös muissa maissa.
Mutta juutalaisia, juutalaisia opiskelijoita, -
hakataan miltei hengiltä Berliinissä Israel-myönteisyyden takia.
Juutalaisten asuntoja merkitään Daavidin tähdellä Berliinissä.
Nämä ovat joitain esimerkkejä. Niitä on paljon.
Saksassa poliitikot ja kansalaisyhteiskunta -
tapasivat puhua historiallisesta velvollisuudestaan -
toisen maailmansodan ja holokaustin jälkeen.
He toistivat "ei enää koskaan" -mantraa.
Tässä on epäonnistuttu, sillä juutalaiset elävät jälleen pelossa.
Tämä muslimien antisemitismi saa jotenkin tukea -
vasemmiston antisemitismistä. Sitäkin näkee Saksassa.
Hiljattain Berliinin elokuvajuhlissa Berlinalessa -
jotkut palestiinalaisaktivistit esittivät propagandaa, -
ja yleisö taputti.
Mukana oli poliitikkojakin. He taputtivat käsiään tälle asialle.
En voi uskoa sitä.
Samoin mediassa. Erityisesti julkinen media Saksassa -
demonisoi Israelia edelleen.
Se esittää Israelin lapsenmurhaajana.
Ne lähettävät päivittäin kuvia kärsivistä siviileistä Gazasta, -
mutta ne eivät näyttäneet kuvia Israelista lokakuun 7. päivältä.
Sanoma on edelleen se sama. Juutalaiset tappavat viattomia lapsia.
Tähän väliin voisin siteerata Bernard-Henri Lévya.
Puheessaan vuosia sitten hän vertasi antisemitismiä 1930-luvulla ja nyt.
Hän sanoi, että erona on se, -
että nykyään poliitikot yleisesti ottaen vastustavat antisemitismiä vahvasti.
Joku voi joskus erehtyä taputtamaan ja pyytää anteeksi seuraavana päivänä.
Elmar Brok, entinen Euroopan parlamentin pitkäaikainen jäsen, -
kenet te muistanette, -
sanoi meille, että pitää ajatella kadun ihmistä, -
sillä poliitikoille etenkin Saksassa asia on selvä.
Mutta nyt kaduilla kasvaa antisemitismi -
äärivasemmistosta ja -oikeistosta sekä muslimiyhteisöistä.
Se tekee yhtälöstä joltisenkin haastavan.
Meillä on vielä pari minuuttia aikaa.
Tahdon esittää teille kummallekin yhden kysymyksen.
Olette ollut täällä nyt hyvä ystävämme viisi vuotta.
Toivottavasti.
Mikä olisi viestinne Euroopan parlamentin jäsenille -
tulevaksi viideksi vuodeksi?
Miten EU voisi tukea aiempaa enemmän -
juutalaisia Euroopassa ja Israelin valtiota?
Minusta on välttämätöntä, -
ettei tueta ainoastaan sanoin. Sanat voivat olla tyhjiä.
Voi sanoa, että ei enää ikinä, ja taputetaan käsiä.
Seuraavassa hetkessä vastustetaan kansanmurhaa Gazassa, -
ja samat ihmiset taputtavat käsiään. Sellainen ei riitä.
Tarvitaan selvä ja vahva kanta, että tuetaan Israelia -
Lähi-idässä, mutta myös täällä.
Christopher kertoi, mitä maassamme on meneillään.
Itse en ole kovin varma siitä, voiko Israel todella luottaa Saksaan, -
jos katson tilannetta Saksassa. Suhtaudun siihen aika kriittisesti.
Lisäksi muslimiyhteisössä esiintyy antisemitismiä, -
joka vain kasvaa kasvamistaan. Sitä on vasemmistossa ja äärioikeistossa.
Ja tätä ei vielä mainittu: sitä esiintyy myös yliopistoissa.
Se on minusta kauhea asia.
Nuoret, opiskelijat asettuvat palestiinalaisten puolelle -
miettimättä, mitä on meneillään.
Ja he ovat niitä, jotka ovat tulevaisuuden tekijöitä, -
merkittäviäkin sellaisia.
Jos he omaksuvat tällaisia kantoja, olen huolissani tulevaisuudesta.
Harmittaa, että joutuu keskeyttämään näin mielenkiintoisen keskustelun.
Voisimme jatkaa toiset puoli tuntia.
Saatamme järjestää webinaarin herra Hermannin kanssa.
Tahdon kiittää teitä jo tässä vaiheessa mukanaolosta -
ja siitä, että isännöitte nuorisohuippukokoustamme -
täällä Euroopan parlamentissa huhtikuussa.
Olemme kiitollisia perinnöstänne ja ponnistelusta asian hyväksi.
Se on meille kunnia. - Samoin meille ECI-perheenä.
Tämä on ollut sadas Israel-raportti -
täältä Euroopan parlamentin sydämestä Brysselistä.
Uusi jakso on luvassa ensi kuussa.
Tutustukaa tällä välin tulevien EU-vaalien ehdokkaisiin.
Nähdään taas ensi kuussa täällä Euroopan parlamentissa. Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz