ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Nyt on kulunut 116 päivää siitä kammottavasta joukkomurhasta, -
joka tapahtui Etelä-Israelissa 7. lokakuuta.
Yli 1 200 israelilaista murhattiin raa'asti -
ja toiset 250 kaapattiin Gazaan. Tekijänä oli Hamas-terroristijärjestö.
Juutalaisille on nyt aika ennen ja jälkeen lokakuun 7:ttä.
Israelilaiset yrittävät palata jonkinlaiseen normaalielämään.
Gazan ja Israelin poliittisesta ja sotilaallisesta tilanteesta -
on keskustelemassa kaksi arvovierasta.
Tervetuloa, Anders Vistisen, -
Euroopan parlamentin jäsen Tanskasta, -
ja eversti Richard Kemp, brittijoukkojen entinen komentaja Afganistanissa.
Hienoa saada studioon taas britti monen vuoden tauon jälkeen.
Kiitos. - Lämpimästi tervetuloa.
Kuten mainitsin, -
olet toiminut brittijoukkojen komentajana Afganistanissa.
Nyt olet sotilasalan ja politiikan asiantuntija.
Olet kirjoittanut paljon Israelin tilanteesta -
ja lisäksi olet käynyt paikan päällä useaan otteeseen -
lokakuun 7. päivän jälkeen.
Esitän kärkkään kysymyksen liittyen siihen, -
mitä tapahtui Haagin kansainvälisessä tuomioistuimessa ICJ:ssä -
vain viikko sitten.
Syyllistyykö Israel kansanmurhaan palestiinalaisia vastaan?
Olen sitä mieltä, että Etelä-Afrikan syytös on hävytön, -
sillä tosiasiassa Israel torjuu kansan- murhaa omaa kansaansa vastaan.
Hamas julistaa peruskirjassaan, mitä ei ole koskaan kumottu -
ja mitä Hamasin johtajat yhtä mittaa vahvistavat, -
että he aikovat tuhota juutalaisvaltion -
ja joko tappaa tai ajaa pois kaikki juutalaiset Israelin maasta -
ja sen lisäksi tappaa juutalaisia ympäri maailman.
Se on todella kansanmurhaan pyrkivä järjestö sanoissaan ja teoissaan.
Se nähtiin 7. lokakuuta. Jotkut ovat luonnehtineet, -
että se on esimerkki yhdestä päivästä holokaustissa.
Samanlaisia tekoja, joita natsit tekivät, -
teki nyt Hamas juutalaisia vastaan Israelissa lokakuun 7. päivänä.
Nämä kaksi asiaa, sen aikeet ja teot -
osoittavat järjestön kansanmurhaan tähtäävän luonteen.
Israel taas yrittää torjua sitä ja puolustautua sitä vastaan.
Eikä ole mitään, mikä viittaisi siihen, -
että Israel poliittisesti tai teoissaan pyrkisi kansanmurhaan.
Israelin johto on toistuvasti tehnyt selväksi, -
että sotaa käydään Hamasia, ei palestiinalaisia, vastaan.
Israelin teot käytännössä tukevat lausuntoa.
Se on tehnyt kaikkensa, enemmän kuin muut armeijat olisivat tehneet, -
estääkseen viattomien siviilien kuoleman, -
samalla kun se yrittää parhaansa mukaan poistaa Hamasin uhkan.
Asia on siis täysin päin vastoin.
Ajattelen, että myös ICJ koki samoin.
Sen olisi pitänyt kumota kansanmurhasyytökset, -
mutta se ei tehnyt niin. Syyt olivat enemmän poliittisia kuin juridisia.
Sen sijaan se käytännössä tunnusti, -
että Israelilla on oikeus taistella Hamasia vastaan -
ja että Israel ei syyllisty kansanmurhaan.
ICJ ei suostunut Etelä-Afrikan vaatimukseen -
eli ei vaatinut tulitaukoa ja vihollisuuksien lopettamista.
ICJ oikeastaan vain käski Israelin jatkaa sitä, mitä se on tehnyt, -
eli välttää kansanmurhaa.
Mikään ei siis viitannut siihen, -
että kansainvälinen tuomioistuin olisi puoltanut syytöksiä.
Todellisuudessa se ihan oikein vaati Hamasia -
vapauttamaan kaikki panttivangit.
Ja sitä se ei tietenkään tee, ellei sitä pakoteta. Mikään määräys ei auta.
Kiitos, Anders Vistisen, -
Strasbourgissa täysistunnossa äänestettiin hiljattain tästä asiasta.
Vaadittiin välitöntä tulitaukoa, mutta vaatimus kumottiin -
ja asetettiin tiettyjä ehtoja -
Israelin sotilasoperaation lopettamiselle.
Mutta sama, kenties provokatiivinenkin kysymys: -
Syyllistyykö Israel kansanmurhaan?
En näe mitään viitteitä siitä, että Israel ei yrittäisi kaikin voimin -
rajoittaa siviiliuhrien määrää.
Jos niin tehokas armeija syyllistyisi julmuuksiin siviilejä vastaan, -
uhreja olisi tullut paljon enemmän näin tiheästi asutulla alueella.
Jos katsotaan Israelin pudottamien pommien määrää, -
suhde on noin yksi kuollut pommia kohti.
Mielestäni se kielii siitä, että jos näin tehokas armeija -
todella haluaisi tappaa niin paljon palestiinalaisia kuin mahdollista, -
se olisi tietenkin pystynyt tekemään paljon suurempaa vahinkoa -
sillä pommien määrällä.
Minusta se kielii siitä, että he yrittävät käyttää täsmäpommeja -
äärimmäisen vaikeassa ympäristössä, sillä Hamasin intresseissä on -
mahdollisimman paljon siviiliuhreja. Se piileskelee siviilien takana -
ja myös YK:n tiloissa, kouluissa ja sairaaloissa.
Heillä ei myöskään ole univormua.
Sellaisessa ympäristössä on hyvin vaikea sotia.
Sen tunnustavat kaikki, jotka ovat yrittäneet taistella -
kapinallisia tai terroristijärjestöjä vastaan.
Se on monin verroin vaikeampaa alueella, -
joka on maailman tiheimmin asuttuja.
Sotilasoperaatio ei ole helppo, ja siviiliuhreja tulisi välttää, -
mutta näissä olosuhteissa he tekevät parhaansa. - Kiitos.
Meillä oli eilen kiintoisa informaatiotilaisuus EU-lähettiläille.
Selitit hyvin yksityiskohtaisesti, -
miten Israelin puolustusvoimat IDF ehkäisee siviiliuhreja.
Olet sanonut myös, että IDF on kenties maailman humaanein armeija, -
ja sinähän olet pitkän urasi aikana nähnyt paljon.
Miten perustelisit väitteesi?
Ja voisitko kertoa esimerkkejä siitä, -
miten Israel ehkäisee siviiliuhreja?
Kuten äsken kuulimme, -
Hamas yrittää tarkoituksella saada Israelin ansaan, -
jotta tämä tappaisi siviilejä Gazassa. Se on Hamasin toimintatapa.
Oikeastaan kaikilla toimillaan, raketti-iskuilla, tunneli-iskuilla -
tai muilla iskuilla Israelia vastaan, Hamas haluaa Israelin vastaavan -
hyökkäämällä Gazaan ja tappamalla siviilejä.
Tämä taitaa olla ensimmäinen kerta historiassa, -
kun armeija tahallisesti pakottaa vihollisia tappamaan siviilejä.
Siinä tarkoituksena on saada Israel huonoon valoon, eristää Israel -
ja viedä Israelilta oikeutus maailman silmissä.
Siinä tilanteessa IDF:lle on erittäin vaikeaa poistaa Hamasin uhka -
ja pitää siviiliuhrien määrä mahdollisimman alhaisena, -
mutta se ponnistelee sen eteen -
enemmän kuin mikään muu näkemäni armeija.
Olen käynyt Gazassa muutaman kerran sodan alkamisen jälkeen -
ja nähnyt omin silmin, miten pitkälle IDF menee ehkäistäkseen siviiliuhreja.
Seurasin komitean kokousta Gazassa. Siinä kolme IDF:n kenraalia -
keskusteli tunnin ajan tulevista operaatioista.
Siitä 20 minuuttia käytettiin siihen, että pohdittiin, -
miten siviiliuhrien määrä kohteessa pidetään mahdollisimman vähäisenä.
Se osoittaa, miten paljon IDF yrittää viimeiseen asti välttää siviiliuhreja.
Eteläisellä maanpuolustusalueella on siviilivahinkojen vähentämisyksikkö.
Se koostuu asiantuntijoista, joiden työnä on selvittää -
ja antaa neuvoja komentoketjussa siitä, miten ehkäistä siviiliuhreja.
Otetaan tästä pari esimerkkiä.
IDF on pudottanut miljoonia lentolehtisiä ja karttoja, -
joissa gazalaisille kerrotaan, minne IDF iskee, -
missä ovat vaaranpaikat ja turvavyöhykkeet sekä reitit turvaan.
Ne ovat arabiaksi. Olen nähnyt kartat. Ne ovat hyvin selkeät.
Niitä pudotetaan kaikkialle Gazaan aina, kun on tarpeen varoittaa ihmisiä.
He ovat soittaneet miljoonia puheluita ja lähettäneet viestejä gazalaisille, -
kun alueelta pitää poistua. Nämä ovat vain joitain toimenpiteitä.
Ja sama tieto menee tietenkin myös Hamasille.
Sekin saa tilaisuuden poistua alueelta, -
mikä ei tietenkään ole suotuisa asia Israelin näkökulmasta.
Sekin osoittaa, että IDF on valmis antamaan etumatkaa viholliselle -
ehkäistäkseen siviiliuhreja.
Hamas yrittää estää siviilejä lähtemästä.
Se on usein tappanut lähtöä suunnittelevia -
tai pakottanut aseella uhaten jäämään.
He ovat siis niitä, jotka tekevät sotarikoksia.
On sotarikos estää siviilejä, lähtemästä vaaralliselta alueelta.
Ja sama pätee kentällä.
IDF:n sotilailla on erittäin tiukat voimankäyttösäännöt, -
joissa määrätään, milloin saa ja ei saa ampua henkilöä kohti, -
kun tämä on tunnistettu terroristiksi, ja muita ei saa tappaa.
Olen tentannut Israelin sotilaita huipulta rivimiehiin Gazassa, -
ja kaikki ymmärtävät tämän ja toimivat sen mukaan.
Toki aina tulee virheitä. Välillä siviilejä kuolee, kun ei pitäisi, -
mutta sellaista sota ikävä kyllä on.
Kaiken kaikkiaan on tuskin toista armeijaa, -
joka menee yhtä pitkälle kuin IDF siviilien suojelemisessa.
Olen kiitollinen, että voimme isännöidä vierailuasi Euroopan parlamentissa.
Parin tunnin päästä puhut Euroopan parlamentin jäsenille.
Eilen puhuit EU-lähettiläille.
Heidän on korkea aika saada sotilasarvio kentällä käyneiltä -
ja myös sellaiselta, joka ei ole israelilainen.
Olet riippumaton tarkkailija siinä mielessä.
Palataanpa Tanskaan -
ja muutamien viime päivien tapahtumiin.
Oli kiintoisaa, että Yhdysvaltojen johdolla -
Ison-Britannian ja Suomen seuratessa vanavedessä -
maat keskeyttivät palestiinalaisten avustusjärjestö UNRWA:n rahoituksen.
Olemme pyytäneet sitä monta vuotta, -
sillä olemme nähneet, miten huonosti UNRWA toimii avunjakajana -
ja miten syvälle Hamas on juurtunut Gazan siviili-infrastruktuuriin, -
mukaan lukien ja kenties jopa erityisesti UNRWA:aan.
Rahoituksen vetäminen pois tai jäädyttäminen on oikea päätös.
Uskon, että myös EU on liittynyt tähän kasvavaan joukkoon.
Mukana ovat Ranska, Saksa, Iso-Britannia, Italia ja Suomi.
Tanska ei nähdäkseni vielä ole mukana.
Onko tämä oikea päätös, ja jos on, miksi?
Päätös tuli hyvin myöhään, mutta ei pidä valittaa, -
kun tehdään oikea päätös.
Ikävä kyllä kansalaisjärjestöjen ja UNRWA:n tuki -
radikaalille ainekselle palestiinalaisessa yhteiskunnassa -
on jatkunut vuosikymmeniä. Olemme yhä uudelleen tuoneet esiin -
tapauksia, kuten radikaalit aatteet koulukirjoissa, -
marttyyrien eli terroristien ihannointi -
sekä nuorisotilojen ja päiväkotien nimeäminen näiden mukaan.
Terrorismia on rahoitettu epäsuorasti, -
sillä Hamas terrorijärjestönä vastaa Gazan julkishallinnosta.
Aina kun jokin kansainvälinen taho rahoittaa kouluja, sairaaloita -
ja yhteiskunnan peruspalveluita, -
terroristijärjestölle vapautuu varoja esimerkiksi tunnelien rakentamiseen -
tai rakettien tai muiden aseiden ja asejärjestelmien valmistamiseen.
Hamas onkin ikävä kyllä saanut -
aivan liian paljon sotilaallista menestystä terrori-iskuillaan.
Se onkin ongelma. Kansainvälinen yhteisö katsoo läpi sormien sitä, -
etteivät tuet auta siviiliväestöä.
Ne vain radikalisoivat siviiliväestön.
Kun tarkastellaan palestiinalaisten mielipiteitä -
Israelista ja rauhanomaisesta ratkaisusta, varttunut sukupolvi, -
joka muistaa vanhat ajat ehkä aina vuoteen 1948 -
sekä konfliktit sen jälkeen, suhtautuvat rauhanomaiseen ratkaisuun -
suopeammin kuin nuoret, joita YK on opettanut kouluissaan.
Miten YK:n koulut voivat tuottaa radikaalimpia näkemyksiä -
kuin sellaisten ihmisten näkemykset, -
jotka muistavat ajan ennen Israelin valtion perustamista?
Se on ehkä selvin esimerkki ulkovaltojen epäonnistumisesta.
Ne ovat pettäneet myös palestiinalaiset.
Terroristit saavat maltillisia enemmän kannatusta kansalta -
kaikissa kyselyissä palestiinalaisalueilla.
Se osoittaa vain, että tie mielekkäisiin rauhanneuvotteluihin on pitkä.
Siihen tarvitaan kaksi. Ei voi olla vain Israelin vastuulla luoda rauha.
Sen täytyy olla yhteinen tavoite -
myös palestiinalaisten puolelta, ja nyt se ei ole.
Lisään tähän erään asian. Kuuntelin eilen Richardia.
Mainitsit tunnelit.
On hätkähdyttävää ajatella, että Gazan tunnelijärjestelmä, -
kuten selitit, on laajempi kuin Lontoon metro.
On ällistyttävää miettiä, miten tämä tapahtui ja kuka sen rahoitti.
Se herättää paljon kysymyksiä.
Mutta mennään eteenpäin.
Gazan sotilasoperaation tavoitteista yksi on tietenkin -
pelastaa panttivangit. Heitä on tietääkseni 138.
Heistä merkittävä osa on jo kuollut.
Mikä on tämänhetkinen tilanne?
Ketkä ovat avainasemassa, jotta vangit saataisiin turvaan?
Miten todennäköinen on sopimus?
Israelilaiset tapasivat hiljattain avainhenkilöitä Pariisissa.
Mitä sinä uskot?
Puhuimme juuri UNRWA:sta. Ei unohdeta raportteja, -
joiden mukaan UNRWA:n työntekijät ovat pitäneet -
ainakin yhtä panttivankia luonaan Gazassa.
Heidän osuutensa on selvä, ainakin osan.
Olen ollut mukana, kun panttivankeja on vapautettu -
Afganistanissa ja Irakissa, jihadistien sieppaamia brittejä.
Panttivankien pelastaminen on erittäin vaikea operaatio.
Nykyisen yli kolme kuukautta jatkuneen sodan aikana -
Israelin on onnistunut vapauttaa vain muutama panttivanki.
Ikävä kyllä jotkut ovat kuolleet pelastusyrityksissä.
Käytännössä tarvitaan täsmällistä tiedustelutietoa ja yllätysmomentti, -
sillä vangitsijat tietysti osoittavat panttivankeja aseella.
Heti, kun he saavat pelastusyrityksestä vihiä, -
vangit kuolevat ensimmäisenä.
Heidän pelastamisensa suoraan on hyvin vaikea, ellei mahdoton, rasti.
Sotilaallinen paine on kuitenkin johtanut vankien vapauttamiseen.
Vasta kun Israel aloitti maaoperaation ja alkoi painostaa Hamasia todella, -
Hamas lopulta suostui tulitaukoon.
Hamas itse asiassa vaati tulitaukoa saadakseen hengähdystauon, -
ja panttivankien vapauttaminen oli osa sopimusta -
sotilaallisen paineen tuloksena. Paine on sen jälkeen kasvanut.
Israelin puolustusministeriön mukaan -
puolet kaikista Hamas-terroristeista Gazassa on kuollut tai haavoittunut.
Paine on varmasti valtava, puhumattakaan siitä, -
että iso osa Hamasin aseista ja tunneleista on tuhottu.
He saattavat nyt jopa harkita, että he vapauttaisivat lisää panttivankeja.
Sitä on ehdotettukin, -
mutta selvästikin pohditaan sitä, -
miten pitkälle Hamas menee. He haluavat pelastaa omat nahkansa.
He pelastavat nahkansa vain, jos Israel lopettaa sotilasoperaationsa.
Arvatenkin panttivankien vapauttamisen ehtona tulee olemaan, -
jos ei operaation lopettaminen kokonaan, -
niin ainakin keskeyttäminen pitkäksi aikaa, kenties kuukausiksi.
Mutta vapauttaako Hamas silloinkaan kaikkia panttivankeja? Epäilen.
Hamasin johtajilla, kuten Sinwarilla ja Deifillä, -
on panttivankeja kaikkialla ympärillään.
En voi antaa todisteita, mutta se on selvää.
Se on viimeinen tae kuolemaa tai vangitsemista vastaan.
He pitävät panttivankeja omaksi suojakseen.
On mahdollista, että panttivankeja saadaan neuvoteltua vapaaksi, -
mutta ei missään nimessä kaikkia.
Eräs asia, jossa Israelin täytyy toimia taiten, on se, -
että jos panttivankeja vapautetaan pitkäkestoista tulitaukoa vastaan, -
olemassa on todellinen vaara, että Hamas pääsee pälkähästä -
tai että Israel ei onnistu tuhoamaan Hamasia kokonaan, -
sillä ulkovallat tulevat painostamaan, että tulitaukoa pitää jatkaa ja jatkaa.
Sen suhteen täytyy pitää varansa.
Tietysti panttivankien vapauttaminen on perustavan tärkeää, -
mutta niin on Hamasin tuhoaminenkin.
Palataan diplomaattiseen painostukseen.
Tässä talossa paljastui viime vuonna Qatar-skandaali, -
kun Qatarin kerrottiin vaikuttaneen päätöksentekoon tässä talossa.
Uskon, että Qatar on avainasemassa.
Eräs, joka ei ole saanut kunnolla huomiota, on emiirin äiti.
Moza bint Nasser on Qatarin pehmeän voiman kasvot -
ja Qatarin säätiön puheenjohtaja.
Kannattaisi vedota häneen äitinä ja henkilönä, -
jolta löytyy myötätuntoa siihen, että jopa yksivuotiaita lapsia -
pidetään näissä hirvittävissä olosuhteissa.
Tätä sanomaa pitäisi viedä Qatariin -
ja erityisesti tälle vaikutusvaltaiselle henkilölle.
Olet nähnyt Qatarin roolin täällä Euroopan parlamentissa.
Miten arvioisit, mitä Qatar voisi tehdä enemmän?
Onko se valmis tekemään kaikkensa panttivankien vapauttamiseksi?
Qatar on pitkään toiminut terrorismin tukijana -
ja tiettyyn pisteeseen asti Iranin liittolaisena.
Sillä on myös länsimaalaiset kasvot. He haluavat isoja urheilutapahtumia -
sekä investointeja ja turisteja lännestä.
Se haluaa isoja kansallisia lentoyhtiöitä.
Se haluaa rahoittaa isoja televisioyhtiöitä -
antaakseen vaikutelman modernista liikkeestä -
Lähi-idässä tai Persianlahdella.
Qatar on laittanut itsensä tässä asiassa avainasemaan.
Monet neuvotteluista kulkevat Qatarin kautta.
Mutta pidemmän päälle olisi parasta, -
jos Qataria painostettaisiin valitsemaan puolensa.
Joko se on liitossa lännen kanssa ja osa sitä liittoa.
Minusta yksi laukaiseva tekijä hyökkäykselle oli se, -
että Hamas oli häviämässä geopoliittisesti.
Israel oli lähentymässä Saudi-Arabian, Bahrainin ja Arabiemiirikuntien -
sekä myös Marokon kanssa. Monet avainpelurit arabimaailmassa -
olivat normalisoimassa suhteita Israelin kanssa, -
kuten Jordania ja Egypti ovat tehneet aiemmin.
Läntisen maailman tulisi painottaa diplomatiassaan, -
että kaksinaamaisuudelle ei ole sijaa.
Voi joko tulla osaksi modernia maailmaa -
ja nauttia teollistuneen, kapitalistisen maailman eduista -
tai sitten elää keskiajalla, kuten jotkut Lähi-idässä tekevät.
Sillä tavalla täytyy painostaa Qataria.
Muistaakseni Golda Meir sanoi, että rauha tulee vasta, -
jos arabit rakastavat lapsiaan enemmän kuin vihaavat omiamme.
Se on perustava totuus. Israel-viha on niin syvää tietyillä sektoreilla, -
että se ylittää inhimillisyyden, jota voisi odottaa äideiltä -
tai kaikilta, jotka ymmärtävät inhimillisyyden päälle.
Meillä on vielä pari minuuttia aikaa.
Säästin vaikeimman kysymyksen viimeiseksi, kun vastausaika hupenee.
Mitä tapahtuu nyt? Mihin tämä päättyy?
Miten Israelin ja meidän tulisi tarkastella Gazan tulevaisuutta?
Oletetaan, että Hamasin terroristinen uhka poistetaan.
Se ei tarkoita sitä, että kaikki terroristit olisi saatu pois kadulta, -
vaan sitä, että Hamas järjestönä ei ole enää uhka.
Se ei poista Gazan uhkaa lopullisesti. Israelin täytyy tiedostaa se.
Israelin on varmistettava, ettei Hamasille nouse seuraajaa -
tai ettei Hamas yritä muuttaa muotoaan joksikin toiseksi.
Se melko varmasti yrittää sitä, sillä valtaosa Gazan asukkaista -
tukee Hamasia, vaikkakin gazalaiset yrittävät paikoitellen -
käskeä Hamasia lopettamaan.
Hamasia silti tuetaan yhä, ja Israel-viha on vain vahvistunut -
konfliktin seurauksena.
Yhteenvetona IDF:n pitää estää se.
Sen on estettävä uhkan syntyminen uudelleen.
Ainoa tapa tehdä se on pitää sotilaallinen läsnäolo Gazassa.
IDF:n pitää hallita Gazaa sotilaallisesti.
Tarkoittaako se pysyviä joukkoja, kuten nyt on Juudeassa ja Samariassa, -
tai jotain muuta? Sitä en tiedä.
Mutta turvallisuustilanteen hallinnan pitää olla IDF:llä.
Miten ikinä Gazan hallinto sitten jälleenrakennetaankin, -
IDF:n täytyy jäädä Gazaan. Sen on estettävä lokakuun 7. päivän toisinto.
Sotilaallisen ratkaisun lisäksi tarvitaan uudelleenkoulutusta, -
radikalismin kitkemistä tai rauhankasvatusta, -
millä nimellä sitä kutsutaankin, -
jotta saadaan ihmiset yhteen ja hyväksymään rinnakkaiselon.
Päätämme ohjelman tähän -
tänä päivänä 116 päivää lokakuun 7. päivän verilöylyn jälkeen.
Rukoillaan ja toivotaan, että kun ensi kerran olemme studiossa, -
loputkin 132 panttivankia ovat taas vapaina, tallella ja turvassa.
Kiitos, Euroopan parlamentin jäsen Anders Vistisen Tanskasta -
ja eversti Richard Kemp. Nimeni on Tomas Sandell.
Tämä oli Israel-raportti. Nähdään ensi kuussa!
Suomennos: Marianne Tenetz