ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Kahden viimeksi kuluneen kuun ajan Israel-raportti-ohjelmassa -
on keskitytty Hamasin raakalaismaiseen hyökkäykseen -
lokakuun 7. päivänä Etelä-Israelin yhteisöihin.
Hyökkäyksissä kuoli 1 200 ihmistä.
Useita tuhansia loukkaantui.
Yli 240 ihmistä vietiin panttivangeiksi.
Tämän päivän ohjelmassa on vieraana yksi perheenjäsenistä, -
Ido Shamriz.
Hän on täällä kertomassa meille ensikäden tietoa siitä, mitä tapahtui -
tuon päivän aikana, 7. lokakuuta.
Myös hänen veljensä, -
26-vuotias veljensä, Alon, -
on yhä vankina terroristiryhmän käsissä Gazassa.
Hänet vietiin Kfar Azan kibbutsista, -
ja hän on edelleen vankina Gazassa.
Mukana on myös -
Euroopan parlamentin jäsen Alankomaista, Bert-Jan Ruissen.
Hän toimii mm. varapuheenjohtajana -
Euroopan parlamentin suhteista Israeliin vastaavassa valtuuskunnassa.
Kiitos, että olet mukana.
Ja Tomas Sandell European Coalition for Israel -järjestöstä.
Olen Yossi Lempkowicz -
Europe Israel Press Associationista ja European Jewish Press -keskuksesta.
Tämä on Israel-raportti Euroopan parlamentista. Aloitetaan sinusta, Ido.
Ensinnäkin on kunnia saada sinut ohjelmaan. Kiitos, että tulit mukaan.
Kiitos, että pääsin mukaan.
Olet vierailulla Brysselissä muiden sellaisten kanssa, -
joiden perheenjäseniä on panttivankina.
He ovat yhä vankeina Gazassa.
Olette täällä kertomassa, mitä koitte, -
sekä tuomassa sanomanne ja avunpyyntönne.
Haluaisimme kuulla, mitä sinä koit -
tuona kauheana päivänä, jota olen kutsunut pogromiksi.
Se oli kauhea päivä.
Luultavasti kauhein juutalaiskansalle sitten holokaustin.
Miten tämä päivä muutti sinun elämäsi -
ja koko perheesi elämän? Ole hyvä.
Ensinnäkin todistin ja koin sellaisia kauheita asioita, -
jotka muuttavat elämäni ikihyviksi.
Lokakuun 7. päivänä toimin jäsenenä -
kibbutsin siviilihätäjoukossa.
Tehtävämme on suojella kibbutsia ääritilanteissa.
Aamulla kello 6.30 heräsin ohjushälytyksen ääneen.
Saimme viestejä jäseneltä hätäjoukoistamme.
Eräs ryhmämme jäsenistä oli nähnyt varjoliitimen, -
jonka kyydissä oli aseistautunut terroristi.
Ryhmän jäsenenä tajusin, mitä se merkitsee.
Kokosin kamppeeni ja menin asevarastolle -
hakemaan aseeni voidakseni suojella kibbutsia.
Kun pääsin asevarastolle, -
otin aseeni, ja yhtäkkiä meitä saartoivat kymmenet terroristit.
Sellaiseen ei voi valmistautua, -
että taistelu tulee pelloille, -
joilla vuosia sitten leikki lapsena.
Yhtäkkiä taistelee kymmeniä saartavia terroristeja vastaan.
Onnistuin pakenemaan muutaman tunnin jälkeen.
Seitsemän ryhmän jäsentä tapettiin noin 20 minuutissa.
Samaan aikaan tuli viestejä kibbutsin asukkailta, -
jotka anoivat henkensä edestä.
Jokainen taisteli kodissaan hyökkääjiä vastaan.
He pyysivät apua, -
mutta kukaan ei tullut.
Kaikki kibbutsilla pyysivät armeijalta apua, mutta se ei tullut tuntikausiin.
Onnistuin paeta parhaan ystäväni kanssa kotini turvahuoneeseen.
Taloni on 200 metrin päässä asevarastolta.
Kun tulin kotiin, näin naapurini oven auki.
Käsitin, mitä oli tapahtunut heille, vanhemmille.
Vanhemmat ovat läheisiä ystäviäni.
Heillä on kaksi vauvaa, 10-kuiset kaksoset.
Alussa emme kuulleet heitä. Pohdin ystäväni kanssa, mitä heille tapahtui.
Muutaman minuutin jälkeen alkoi kuulua itkua.
He itkivät tauotta 12 tuntia.
Yritin saada puolustusvoimat pelastamaan heidät ensin.
Painostin sitä kaikin voimin, -
ja 12 tunnin jälkeen onnistuin pelastamaan heidät sotilaiden kanssa.
Samaan aikaan kuulin, miten terroristit ramppasivat heidän talossaan.
He istuivat terassillani ja piirittivät taloani.
Se on valtava sisäinen ristiriita, koska ei tiedä, mitä tehdä.
Haluaisi pelastaa heidät, mutta tietää, että jos menee ulos, on heti vainaa.
Odotimme vielä toiset 12 tuntia heidän pelastamisensa jälkeen, -
että minut itseni pelastettaisiin.
Sunnuntaiaamuna pääsin lähtemään kibbutsilta.
Samaan aikaan näin kaikki viestit, -
ja pystyi näkemään, mitä veljeni asuinalueella oli tapahtunut.
Menetimme yhteyden veljeeni Aloniin sunnuntaiaamuna kello 10.
Surin Alonia, sillä en uskonut hänen olevan elossa, -
sillä tiesin, mitä siellä oli tapahtunut.
Kului kymmenen pitkää päivää, kun odotimme, -
että hänen ruumiinsa tunnistetaan. Niin silloin ajattelin.
Sitten kymmenen päivän päästä puolustusvoimista kerrottiin, -
että veli on luultavasti kaapattu.
Parin päivän päästä kerrottiin, että hän on varmuudella Gazassa.
Tuntuu absurdilta, mutta se oli hyvä uutinen.
Ei saanutkaan huonoja uutisia.
Veljeni on nyt siellä, ja nyt keskityn siihen, -
että veljeni vapautetaan.
Keskityn tilanteen kiireellisyyteen, että hän on vaikeissa olosuhteissa -
sellaisten eläinten, hirviöiden käsissä, -
jotka murhasivat, katkaisivat vauvoilta kaulan, -
polttivat naapureitani elävältä.
Olen täällä puhumassa hänestä ja siitä, mitä meidän pitää tehdä -
vapauttaaksemme hänet heidän käsistään mahdollisimman pian.
Kuulin, että hänkin taisteli terroristeja vastaan.
Sellaista kuulin. Että hänkin taisteli terroristeja vastaan.
Niin. Veljeni piileskeli hiljaa asunnossaan.
Hän viestitteli, että hän kuuli terroristien tulevan sisään.
Kun hän kuuli sen, hän vain istui hiljaa.
Sen jälkeen emme ole kuulleet hänestä enää.
Todella surullinen juttu tietenkin.
Europarlamentaarikko Ruissen, kuulit Idon todistuksen.
Miltä sinusta tuntui ja mitä ajattelit, -
kun kuuntelit tuollaisen todistuksen?
Ja mitä haluaisit sanoa Idolle?
On todella sydäntäsärkevää kuulla todistuksesi.
Nyt puhutaan viattomista kansalaisista, -
vauvoista, ikäihmisistä, nuorista, -
jotka on murhattu, tapettu. Jotkut on poltettu ja siepattu.
Lokakuun 7. oli todella hirvittävä päivä.
On tosi hyvä, että olet täällä -
kertomassa meille, mitä 7. lokakuuta tapahtui.
Minusta on selvää, että meidän on tehtävä kaikki voitavamme -
auttaaksemme teitä -
ja tuodaksemme panttivangit kotiin.
Tiedämme, miten vaikeaa se on meille.
EU ei ole oikeastaan suora kumppani alueella.
Mutta meillä on asemamme. Meillä on yhteyksiä tällä alueella.
Minusta velvollisuutemme täällä parlamentissa -
on tehdä niin ja pohtia, miten voisimme olla avuksi.
Ensimmäisten panttivankien vapauttaminen viime viikolla -
antaa meille toivoa.
Mutta nyt näemme, että taistelut yltyvät taas uudestaan.
Tilanne on siis erittäin vaikea.
On todella vaikea nähdä valoa tunnelin päässä.
Mutta ei unohdeta sen tärkeää merkitystä, että edelleen on toivoa.
Tehdään parhaamme.
Toivotaan ja rukoillaan, että panttivangit vapautetaan, -
eritoten veljesi.
Kiitos. On syytä muistuttaa, -
että noin viisikymmentä Kfar Azarin kibbutsin asukasta tapettiin.
Noin 70 ihmistä. - Aivan.
Miten kaukana kibbutsi on rajalta, Gazan rajalta?
Kibbutsiltamme on rajalle noin kaksi kilometriä.
Hyvin lähellä siis. - Hyvin lähellä.
Tomas Sandell, esittäisin sinulle saman kysymyksen.
Mitä ajattelet ja tunnet kuultuasi Idon todistuksen?
Ensinnäkin kiitos, että tulit ohjelmaan.
On yksi asia lukea jotain tai nähdä jotain televisiosta.
On aivan toista tavata joku, lihaa ja verta, -
kuten nyt tässä.
Ja siitäkin syystä todistuksesi on niin tärkeä.
En usko, että täällä parlamentissa tai missään sen puoleen -
pystytään ymmärtämään sitä, ellei kuule ensikäden tietoa.
Kiitän sinua ja muita siitä, että tulitte Euroopan parlamenttiin.
Ensimmäinen tapaaminen pidettiin juuri.
Voin sanoa, että se kosketti ihmisiä kovasti -
ja että edustajat olivat valmiit toimimaan.
Mainitsematta puolueen nimeä, puolue on Euroopan parlamentin suurimpia.
Tapaamisen päätteeksi eräs sanoi, -
että täytyy ryhtyä konkreettisiin toimiin.
Hän ehdotti, että lähetetään korkean tason delegaatio Qatariin -
puhumaan ja löytämään ratkaisu.
Uskon, että meille kaikille ja etenkin sinulle -
on lohduttavaa tietää, että voit vaikuttaa, ja sinä todella vaikutat.
Ja mitä tulee meihin, tämä herättää kysymyksen vastuusta.
Mikä oli tai on vastuumme näiden hirviöiden luomisessa?
Meillä on ollut hyvin tarkkaan tiedossa, mitä alueella on tapahtunut, -
mutta emme ole tämän enempää -
puolustaneet arvojamme. Joku sanoi jotain kiintoisaa -
delegaation ensimmäisessä tapaamisessa.
Minusta se sopii hyvin tähän.
Hän sanoi, että täytyy muistaa, että kun Hitler nousi valtaan v. 1933, -
juutalaisten teurastus ei alkanut heti.
Sen sijaan alkoi laajamittainen indoktrinaatio, -
ensin päiväkodeissa ja kouluissa, sitten yliopistoissa.
Ja tässä on meidän velvollisuutemme puuttua peliin.
En näet usko, että jos ihminen pudotettaisiin toiselta planeetalta, -
hän ei heti ensimmäisenä tekisi niitä kammottavia, -
sanoinkuvaamattomia tekoja, joita äsken kuvailit.
Uskon, että ihmiset pystyvät mitä hirvittävimpiin tekoihin, -
mutta se liittyy kasvatukseen ja indoktrinaatioon, -
joka on jatkunut liian pitkään, -
ja jota meidän hallintomme, myös Euroopan unioni, ovat rahoittaneet.
Joten kun kuuntelen näitä kauhutarinoita, -
tunnen myös syyllisyyttä ja vastuuta.
Ja sanonnan "ei enää ikinä" on lopulta tarkoitettava "ei enää ikinä".
Kiitos. Ido, kuten mainitsin, -
teitä on Brysselissä kokonainen perheenjäsenten delegaatio -
tällä viikolla. Menette Pariisiin viikonlopuksi -
ja sen jälkeen Strasbourgiin.
Täällä Brysselissä te tapaatte -
vaikutusvaltaisia eurooppalaisjohtajia, -
kuten komission puheenjohtajan Ursula von der Leyenin.
Mikä on sanomasi heille?
Mitä Euroopan unionin mielestäsi pitäisi tehdä?
Mitä Euroopan unionin pitää tehdä, -
jotta loput jäljellä olevat panttivangit vapautuvat?
Gazassa on yhä 136 panttivankia.
Mikä on pääsanomasi?
Haluan tuoda esiin sen, että pantti- vankien vapauttamisella on kova kiire.
Vapautetut ovat kertoneet, -
että heitä pidetään tosi kurjissa olosuhteissa -
eläinten ja hirviöiden käsissä.
Olemme nähneet, mitä he voivat tehdä ihmisille.
Sanomani on se, että nyt on toiminnan, ei lausuntojen, aika.
Teidän täytyy käyttää vaikutusvaltaanne, -
mitä ikinä se onkin, ja painostaa niitä, -
jotka ovat avainroolissa tässä konfliktissa.
Tällaisia maita ovat esimerkiksi Qatar ja Egypti.
Käyttäkää vaikutusvaltaanne ja painostakaa heitä -
vapauttamaan kaikki veljemme, isämme ja lapsemme, -
jotka yhä ovat siellä.
Mainitsit kurjat olosuhteet, -
joissa kaikki jäljellä olevat panttivangit ovat.
Oletko sitä mieltä, että aika käy vähiin?
Olen. Aika on tärkeä asia.
Siellä minuuttikin tuntuu ikuisuudelta.
Tiedän, että EU toimii, -
mutta teidän pitää tehdä enemmän ja toimia nyt.
Europarlamentaarikko Ruissen, kuten mainitsit, -
toimit suhteista Israeliin vastaavan valtuuskunnan varapuheenjohtajana.
Olemme viime viikkoina nähneet kaikki EU:n lausunnot.
Viime viikolla Israelin EU-lähettiläs sanoi arvostavansa EU:n kantaa, -
jonka EU otti alusta asti. Erityisesti sen kannassa on tapahtunut kehitystä.
Tekeekö EU mielestäsi riittävästi sen eteen, -
että panttivankikriisiin löydettäisiin ratkaisu, -
ja myös siihen, että EU auttaisi Hamasin kukistamisessa?
Nehän ovat Israelin kaksi päätavoitetta.
Pitäisikö mielestäsi tehdä enemmän?
Pitäisi tehdä enemmän. Se on selvää.
Yleisellä tasolla näen todellakin aika paljon tukea Israelille.
Kun näen, mitä mainitsimme parlamentin päätöslauselmassamme, -
sanoimme selvästi, että kunnioitamme täysin ja alleviivaamme -
Israelin itsepuolustusoikeutta -
ja tuomitsemme Hamasin täysin päätöslauselmassamme.
Mutta meidän on tehtävä enemmän. Se on minusta selvää.
Kun puhutaan panttivangeista, kuten Tomas jo mainitsi, -
minusta Qatarilla on mahdollisuus toimia siinä ratkaisevassa osassa.
Minusta meidän täytyy käyttää nykyistä tehokkaammin -
diplomaattiyhteyksiämme Qatariin.
Samoin minusta täytyy painostaa nykyistä enemmän -
palestiinalaishallintoa ja Hamasia.
Kaikki puhuvat nyt Israelin painostamisesta ja vaativat tulitaukoa.
Ymmärrän sen.
Mutta minusta Hamasia pitää painostaa nykyistä enemmän, -
sillä sen on päästettävä panttivangit kotiin.
Hamas on vastuussa siitä, mitä tapahtui 7. lokakuuta.
Meidän täytyy tajuta, että EU on ylivoimaisesti suurin rahoittaja.
Tuemme palestiinalaisalueita ja palestiinalaishallintoa taloudellisesti.
Minusta voimme käyttää sitä asemaa EU:na -
ja painostaa Hamasia ja Abbasia toimimaan -
ja vapauttamaan panttivangit.
Tomas Sandell, kuljet Idon ja koko delegaation mukana -
kaikissa tapaamisissa ja osallistut kaikkiin tapaamisiin.
Mikä on sinun sanomasi Euroopan johtajille?
Ajatteletko, että täytyisi tehdä jotain enemmän -
panttivankien ja Hamasin kukistamisen suhteen.
Nehän ovat päätavoitteet.
Aloitetaan sillä, mikä mielestäni on edelleen päätavoite.
Sillä on erittäin kova kiire, ja se on panttivankien saaminen kotiin.
Minulla on pitkä lista, mutta se on hyvin samanlainen kuin sinulla, -
mitä EU voi tehdä pikaisestikin.
Kuten sanoit, aika käy vähiin. Asioita pitää tapahtua.
Muutaman viikon päästä on joulu. Ihmiset lomailevat. Emme voi odottaa.
Siksi arvostan sitä, että tämä Euroopan parlamentin jäsen sanoi: -
"Meidän on mentävä Qatariin ennen joulua. On toimittava nyt."
Joku saattaa kysyä, miksi Qatar on tärkeä.
Täytyy muistaa, että Hamasin poliittiset johtajat -
elävät luksuselämää Qatarissa.
Heidän on annettu asua siellä kaikki nämä vuodet.
Qatar myös tukee Hamasia sadalla miljoonalla joka vuosi.
Jos maailmassa on yksi paikka, jolla on vipuvoimaa, se on Doha.
Me kaikki tiedämme, että Qatar on hyvin pulmallisessa tilanteessa -
kansainvälisessä yhteisössä.
Qatar kuuntelee tarkasti, mitä kansainvälinen yhteisö sanoo.
Uskon, että EU pystyy todellakin tekemään nykyistä enemmän.
Toivon, että vierailullanne täällä on sellainen vaikutus, -
että korkean tason vierailu Qatariin toteutuu.
Ja myös, kuten Bert-Jan mainitsi, -
myös Egyptin ja palestiinalaishallinnon tarvitsee tulla mukaan -
paljon nykyistä vahvemmin.
Meidän täytyy myös muistaa, että on melkein ennennäkemätöntä, -
millaisella tasolla Israel-tuki on tässä tilanteessa tässä rakennuksessa.
Mutta tätä yksimielisyyttä on ylläpidettävä.
Ja olen erityisen huolissani nykyisestä Espanjan puheenjohtajakaudesta -
ja tulevasta Belgian vetovastuusta.
Niillä on tapana kiinnittää huomio muihin asioihin -
tai jopa käyttää tätä Israelia vastaan.
Nyt ei ole aika nostaa esiin uusia asioita, -
vaan keskittyä panttivankien kotiin tuomiseen.
Se on paitsi juutalaisen maailman myös koko ihmiskunnan asia.
Ei ole mitään, mikä kyseenalaistaisi -
panttivankien kotiin saamisen merkityksen tai ensisijaisuuden.
Ja sitten Hamasin lakkauttaminen.
Oli rohkaisevaa kuulla, -
että yhdessä toiseksi suurimmista ryhmistä tässä parlamentissa -
toistettiin Euroopan unionin tavoite, -
että meidän täytyy lakkauttaa Hamas -
ja antaa Israelille sen tarvitsema aika viedä tehtävä päätökseen.
Mutta toivo ei ole mennyttä. Se on tosi tärkeää. Pidetään kiinni toivosta.
Ido ja Yossi, te tiedätte, että juutalaiset ovat selviytyjiä.
Tämä ei ole ainoa tragedia, jonka olette kohdanneet historiassa.
Selviätte tästäkin.
Mutta tahdon sanoa tämän, ja Bert-Jan on varmasti samaa mieltä.
Ne, jotka eivät ole juutalaisyhteisöstä, ovat kanssanne yhtenä tässä, -
ja me emme nuku tai luovuta, ennen kuin kaikki panttivangit ovat kotona.
Kiitos, Tomas.
Ido, saat ohjelman viimeisen puheenvuoron.
Mitä pyytäisit niiltä, jotka katsovat meitä ja tätä ohjelmaa?
Miten he voivat auttaa?
On käynnissä monia aloitteita -
panttivankien perheiden auttamiseksi maailmalla.
Mitä sinä erityisesti pyytäisit näiltä ihmisiltä?
Kuten sanoin, käyttäkää vaikutusvaltaanne.
Käyttäkää keinojanne yhteyksienne kanssa -
ja niiden maiden kanssa, jotka ovat mukana konfliktissa -
tai joilla on avainrooli tässä konfliktissa.
Painostakaa niitä paljon nykyistä enemmän -
päästämään rakkaamme kotiin.
Ja ennen kuin lähdette lomalle, ajatelkaa rakkaitamme -
edes minuutin tänään.
Kuvittele, että oma lapsesi, veljesi tai isäsi olisi siellä.
Yritä miettiä, mitä sinä voisit tehdä heidän vapauttamisensa eteen.
Kiitos, Ido. Ohjelma on lopuillaan.
Kiitos, Ido Shamriz. - Kiitos, että pääsin mukaan.
MEP Ruissen ja Tomas Sandell.
Nimeni on Yossi Lempkowicz.
Tämä oli Israel-raportti Euroopan parlamentista.
Nähdään ensi kuussa! Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz