ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Lokakuun 7. päivä tullaan muistamaan ikuisesti -
juutalaiskansan historian tuhoisimpana päivänä -
shoahin jälkeen.
Sinä päivänä tapahtui joukkomurhia, -
joissa 1 200 ihmistä teurastettiin.
Siviilejä, vauvoja, lapsia, miehiä, naisia.
Viime kuussa saimme todistaa ennennäkemätöntä tukea -
ja solidaarisuutta Israelille, -
kun EU:n korkein johto -
seisoi rinta rinnan Israelin EU-suurlähettilään kanssa -
Euroopan parlamentin rakennuksen portailla.
Samaan aikaan Israelin kansallislaulu Hatikva, joka tarkoittaa toivoa, -
kuului kaikkialla Euroopassa.
Tämän kuun Israel-raportissa tarkastelemme reaktioita Euroopassa -
kuukausi verilöylyjen, pogromin, jälkeen.
Kanssani studiossa on -
itävaltalainen Euroopan parlamentin jäsen Lukas Mandl -
ja Tomas Sandell ECI-järjestöstä.
Kiitos, että tulitte. - Kiitos kutsusta.
Olen Yossi Lempkowicz -
European Jewish Press -keskuksesta ja Europe Israel Press Associationista.
Tämä on Israel-raportti Euroopan parlamentista.
Ensimmäinen kysymykseni on sinulle, Tomas Sandell.
Viime viikkoina sadattuhannet ihmiset ovat marssineet -
useiden pääkaupunkien kaduilla Euroopassa, -
ei solidaarisuudesta teurastettuja juutalaisia -
ja panttivankeja kohtaan.
Gazaan vietiin 240 panttivankia, -
joista 30 on lapsia, alle 18-vuotiaita.
Sen sijaan he ovat tukeneet Palestiinaa.
Olemme kuulleet "Palestiina joelta merelle" -huutoja, -
mikä tarkoittaa, että ei enää juutalaisia ja Israelia.
Antisemitismi on siis jyrkässä kasvussa.
Miksi näin on?
Tuota, kun yrittää selittää antisemitismiä, -
sitä ei pysty selittämään logiikalla ja rationaalisella ajattelulla.
Se on asia, jota ihmiset ovat yrittäneet selvittää -
satoja vuosia, vuosisatoja.
Ja muistan lainauksen israelilaiselta intellektuellilta.
Hän sanoi, että asian tekee nykyään vaikeaksi, -
ei pelkästään juutalaisten teurastaminen, vaan se tosiasia, -
että vain muutaman viikon kuluttua -
israelilaisia, juutalaisia, pidetään tekijöinä. Ja miksi on näin?
Ehkä pintapuolisella tasolla meidän on ymmärrettävä, -
että läsnä on ainakin kaksi ryhmää näissä marssijoissa, -
squadrismossa, kuten niitä kutsuttiin Mussolinin aikoina.
Monet eurooppalaiset johtajat puhuvat tuodusta antisemitismistä.
Valitettavasti monet maahanmuuttajat tulevat maista, -
joissa heidät on indoktrinoitu antisemitismiin.
Mutta selvästi näemme myös niin kutsuttua intersektionaalisuutta -
varsinkin vasemmalla, jossa palestiinalaiset ovat jotenkin saaneet -
roolin viattomina uhreina -
ja Israel nähdään silloin valkoisten ylivallan kannattajina ja miehittäjinä.
Sitten taustalla on myös vanhaa antisemitismiä.
Sen yhteydessä puhutaan yleensä uusnatseista ja äärioikeistosta.
Euroopan kaduilla näkee näiden kolmen elementin sekoittumista.
Mielestäni ei ole hedelmällistä sanoa, mikä on liikkeellepaneva voima.
Antisemitismissä on tämä mielenkiintoinen piirre -
tuoda yhteen ihmisiä hyvin erilaisista katsomuksista ja ideologioista.
Mutta heitä yhdistää juutalaisviha.
Totta kai tämä on asia, josta meidän kaikkien pitäisi olla huolissamme.
Euroopan parlamentin jäsen Mandl, antisemitismin nousu useissa maissa -
on luultavasti suurinta -
sitten pogromien ja shoahin jälkeen.
Mitä mieltä olet tästä ilmiöstä, antisemitismistä, taas Euroopassa?
Se on ennen kaikkea järkyttävää. On järkyttävää, että tämä on mahdollista.
Ystäväni, joka ei itse ole juutalainen, laittoi minulle tekstiviestin -
muutama päivä hyökkäyksen jälkeen -
kaikkialla Euroopassa ja maailmassa havaittavissa olevasta -
antisemitismin ja islamismin noususta.
Hän toimii liike-elämässä, mutta hän on kiinnostunut politiikasta.
Hän sanoi: "Tämä on yhtä outoa -
kuin jos syyskuun 11. päivän jälkeen -
ihmiset olisivat osoittaneet mieltä hyökkääjien ja al-Qaidan puolesta.
Se kiteyttää, miten järkyttävää se on -
ja kuinka outo ja huolestuttava tämä koko tilanne on.
Se on ensimmäinen näkökohta.
Olen taistellut antisemitismiä vastaan monta vuotta -
ja olen myös aina erottanut islamin ja islamismin, -
ja nyt olen ollut järkyttyneempi kuin olisin koskaan odottanut -
tällaisessa tilanteessa.
Meidän on muistettava, mitä tapahtui, ja pantava tarkasti merkille, -
mitä tapahtuu tänään, lähiviikkoina ja lähikuukausina.
Tämä on historiallista aikaa hyvin negatiivisessa mielessä.
Meidän täytyy ottaa tästä ajasta paljon opiksi.
Kolmanneksi emme saa unohtaa sitä, -
että kaiken tämän takana on Iranin valtakoneisto.
Tämän kaiken takana ei ole jokin paikallinen kapina Gazassa, -
vaan tämän kaiken takana on globaali antisemitismi -
ja globaali islamismi.
Kyseessä on yksi ja sama hyökkäys -
eri keinoin ja toimenpitein ympäri maailmaa.
Yksi niistä ovat mielenosoitukset, -
joiden iskulauseet ja symbolit ovat selvästi antisemitistisiä.
Pidemmälle vietyinä ne ovat antisemitistisiä hyökkäyksiä -
esimerkiksi Itävallan pääkaupungin Wienin keskushautausmaalle.
Wienin keskushautausmaalla olevalle juutalaiselle hautausmaalle hyökättiin.
Osa siitä paloi.
Itävaltalaiset ovat tehneet suurimpia rikoksia ihmiskunnan historiassa.
Meidän täytyy johdonmukaisesti muistaa ja ymmärtää vastuumme siitä.
Samaan aikaan meidän on tehtävä monia asioita rinnakkain.
Meidän täytyy surra. Se on osa sivilisaatiotamme.
Kävin Gazan rajalla, Tel Avivissa ja Jerusalemissa muutama viikko sitten.
Olen tavannut panttivankien sukulaisia Strasbourgissa, -
Brysselissä ja Israelissa.
Meidän täytyy surra. Osa meitä on se, että emme unohda uhreja -
ja ymmärrämme, mitä heille todella tapahtui.
Ja meidän on vielä pohdittava enemmän sitä, -
mitä heille todella tapahtui ja mihin ihminen pystyy.
Samaan aikaan Israelin on taisteltava eksistentiaalista sotaa.
Meidän pitäisi tukea Israelia niin paljon kuin voimme siinä.
Kolmanneksi meidän on käytävä omaa sotaamme -
islamismia, antisemitismiä ja tätä ihailua vastaan, -
joka kohdistuu terroriin, autokratiaan ja muihin sellaisiin asioihin, -
jotka eivät ole yhteensopivia ihmisarvoon, yksilönvapauteen -
ja muihin arvoihimme perustuvan sivilisaatiomme kanssa.
Tätä tapahtuu nyt joka päivä, ja se kenties vain kasvaa -
tulevina viikkoina ja kuukausina. Ja tähän meidän on puututtava.
Tomas puhui tuodusta antisemitismistä, -
mikä näkyy mielenosoituksissa.
Mutta mielestäni antisemitismiä on nähtävillä -
myös poliittisella kentällä. Mitä ajattelet sitä?
Se on asia, johon olen yrittänyt puuttua jo monen vuoden ajan.
Olen siitä erittäin huolissani.
Sitä esiintyy poliittisen kentän vasemmalla ja oikealla äärilaidalla.
Sen mukana tulee kieli, -
jolla yritetään hämmentää meitä.
Se alkaa valitettavasti Yhdistyneistä kansakunnista.
Yhdistyneet kansakunnat kehtasi tehdä Israel-vastaisia päätöksiä -
heti hyökkäystä seuranneina viikkoina.
Se on sääli. Ja se ei kerro mitään Israelista mutta paljon YK:sta.
Nämä ovat asioita, joihin meidän on pakko puuttua.
Meidän on oltava äänekkäitä.
Meidän on keskusteltava ja tiedotettava -
todisteiden perusteella ja aina läsnä julkisuudessa.
Koska jos menetämme energiamme -
kerta toisensa jälkeen, päivä päivältä, tiedottaa, välittää viestiä, -
keskustella, harkita, -
silloin vihan kieli, antisemitismin kieli, -
kaksoisstandardien kieli ja niin edelleen hallitsevat.
Tästä syystä jokainen, jopa pieni ja yksittäinen askel on tärkeä -
ja osoittautuu tärkeämmäksi kuin koskaan uskoimme, -
sillä näistä asioista keskustellaan nyt Euroopan ja maailman joka kolkassa.
Meidän on osallistuttava näihin keskusteluihin ihmisarvosta -
vapaussuuntautuneesta ihmiskuvasta.
Puhumme tietysti EU:n reaktiosta ja kannasta -
sodan alkamisen jälkeen, -
mutta Tomas, sota on nyt kestänyt yli kuukauden, -
Israelin sota Hamasia vastaan.
Mitä israelilaisten pitäisi mielestäsi tehdä -
voittaakseen sodan?
Sen tavoitteena oli tuhota Hamas -
ja myös tietysti saada panttivangit takaisin kotiin.
Mikä mielestäsi olisi voitto Israelille?
Selvästikin voitto on ennen kaikkea tuoda panttivangit, -
ne 239, jotka tiedetään, tuoda heidät kotiin.
Mielestäni sen pitäisi olla koko maailman kansallisen edun mukaista -
poliittiseen kantaan katsomatta.
Tämä on korkeimman tason humanitaarinen asia.
On päivänselvää, kuten Lukas huomautti, -
että emme voi ajatella tulevaisuutta Hamasin kanssa, -
jonka tavoitteena on juutalaisvaltion tuhoaminen.
Emme hyväksyneet sitä Isisin, al-Qaidan -
tai kansallissosialistien kanssa, -
emmekä voi hyväksyä sitä myöskään Hamasin kanssa.
On huomionarvoista, että mielestäni Israelilla oli kolme vaihtoehtoa -
sen suhteen, miten käsitellä tätä uhkaa.
Yksi oli se, mikä YK:lle olisi ollut kenties mieluisin, -
eli sanoa: "Emme voi tehdä mitään. Tällaista sattuu.
He tappoivat ja teurastivat 1 200 siviiliä -
ja veivät panttivankeja, mutta emme voi tehdä mitään.
Muuten meitä syytetään siitä ja tästä ja ennen pitkää kansanmurhasta."
Toinen vaihtoehto olisi ollut tehdä kuten liittoutuneet tekivät.
He pommittivat Dresdeniä umpimähkäisesti.
Kukaan ei ollut paheksumassa, montako lasta kuoli -
ja montako siviiliä kuoli, -
kun liittoutuneet nousivat maihin Normandiassa.
Olisi voinut olla kätevää sotilaallisesta näkökulmasta -
sanoa: "Pommitetaan Gazaa, ja sota on ohi."
Ei. Israel valitsi vaikeimman vaihtoehdon.
Se päätti taistella kaupunki kaupungilta, -
katu kadulta ja rakennus rakennukselta -
erittäin kallista, monimutkaista sotaa.
Vihollisella on erittäin mielenkiintoinen taktiikka.
Se on vastoin kaikkea tavanomaisen sodankäynnin logiikkaa.
Eli mitä enemmän viattomia kuolee, sen parempi.
Jollain tavalla tämä on sotaa, jota ei voida voittaa, -
mutta minusta Israel on valinnut oikean tien.
Nyt on kansainvälisen yhteisön vuoro, Macronia lainatakseni.
Hän sanoi sodan alkupäivinä, -
että tarvitaan kansainvälinen liittouma Hamasia vastaan.
Tämän ei pitäisi olla vain Israelin vaan meidän kaikkien taistelu.
Tältä osin Euroopan unioni antoi -
erittäin mielenkiintoisen lausunnon 27 jäsenmaan nimissä.
Lausunnon antoi EU:n ulkoasiain päällikkö Borrell.
Lausunnossa tuomittiin ensimmäistä kertaa se, -
että Hamas käyttää siviilejä ja sairaaloita ihmiskilpinä.
Se on tärkeä muutos.
Lausunnossa vaadittiin jälleen myös sitä, -
että kaikki panttivangit pitää vapauttaa -
ja Punaisen ristin pitää päästä tapaamaan heitä.
Mutta samaan aikaan siinä pyydettiin humanitaarisia taukoja.
Mitä ajattelet, tarvitaanko tällaisia taukoja?
Jotkut kutsuvat niitä tulitauoiksi Tarvitaanko niitä?
Suoraan sanottuna minusta parasta olisi, -
jos poliitikot pysyvät vain omassa lestissään.
Se, että tarvitaanko, milloin, missä, missä tilanteessa ja miten pitkään -
on asianmukaista järjestää humanitaarinen tauko, -
jotta voidaan vapauttaa panttivankeja tai viedä apua siviileille, -
on ainoastaan sotilaallisten asiantuntijoiden arvioitavissa.
He päättävät, miten se tehdään. Ei ole poliitikkojen asia -
ulkopuolelta väittää, että tämä tai tuo pitää tehdä taktisesti, sotilaallisesti.
Siihen tarvitaan asiantuntijoita, ja sitä varten he ovat olemassa.
Tämä on selkeä kantani asiaan. Toiseksi arvostan sitä, -
että Euroopan komissio ja neuvosto -
sekä kaikki Euroopan unionin toimielimet -
antoivat tämän lausunnon EU:n puolesta. Se oli tärkeää.
Yleisesti arvostan myös EU:n kantaa lokakuun 7. päivän jälkeen -
joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta. Ensimmäisinä tunteina ja päivinä -
en ollut tyytyväinen Borrellin toimintaan.
Parlamentaarikkona olin samoilla linjoilla komissaari Várhelyin kanssa.
Yleensä arvostelen häntä esimerkiksi Länsi-Balkanin asioissa.
Tässä tapauksessa hänen kantansa ja ulostulonsa olivat hyvin selkeät.
Hän vaati palestiinalaisavun uudelleenarviointia. - Niin.
Se on asia, jota meidän on pohdittava.
Koko läntinen maailma on kaatanut rahaa tälle alueelle vuosikymmeniä, -
mutta se ei ole johtanut yhteiskunnan kehittymiseen, -
innovaatioihin, työpaikkojen syntymiseen, teknologiaan -
tai kaupan keskuksen luomiseen.
Jotkut kaavailivat Gazasta mahdollisesti alueen Singaporea.
Ei, sitä käytettiin väärin aseisiin ja vihaopetukseen kouluissa.
Olemme nostaneet sen useita kertoja esiin Euroopan parlamentissa.
Apu ei mene näihin asioihin.
Haluan lisätä jotain siihen, mitä Tomas sanoi, -
kun hän lainasi Macronia kansainvälisestä koalitiosta -
Hamasin vastaisessa taistelussa.
Sitä tarvitaan kaikkia Iranin välikäsiä varten, -
mukaan lukien vallankumouskaarti, Hizbollah -
ja kaikki islamistinen ja antisemitistinen toiminta kaikkialla, -
jota Iran rahoittaa.
Mutta lisäksi koko maailman täytyy pohtia kysymystä, -
kuinka toimia palestiinalaisten, Gazan ja Länsirannan kanssa jatkossa, -
sillä rahan kaataminen sinne ei ole johtanut mihinkään muuhun -
kuin umpikujaan ja ihmishenkien menetykseen.
Se on totuus, ja meidän on kohdattava se.
EU on vahvasti mukana siinä.
Meidän on siis pohdittava sitä ja muutettava toimintaamme -
kansainvälisenä yhteisönä tässä niin sanotussa palestiinalaisasiassa, -
jotta ainakin tarjotaan mahdollisuus seuraavalle sukupolvelle -
luoda jonkinlainen yhteiskunta, joka ei ole täynnä vihaa enää, -
ei ole valmis aggressioon milloin tahansa -
eikä ole lainkaan antisemitismin määrittelemä, -
vaan oikea yhteiskunta.
Tämä on kaukainen visio, mutta meidän on alettava työstää sitä -
ja lopetettava rahan kaataminen tähän mustaan aukkoon.
Tomas, mikä rooli Euroopan unionilla pitäisi olla -
konfliktin jälkeisessä tilanteessa?
Eilen Euroopan unionin ulkoministeri puhui -
konfliktin jälkeisestä tilanteesta.
Hän puhui jopa palestiinalaishallinnon vahvistamisesta -
Hamasin tilalla Gazan kaistaleella.
Mikä EU:n roolin pitäisi mielestäsi olla?
Ehdotan jotain varsin mielenkiintoista, -
mitä et ehkä ole kuullut ohjelmassa aiemmin.
Ajattelen, ja tässä olisin hieman eri mieltä Lukasin kanssa.
Hänen analyysinsä on täysin oikea.
Mielestäni EU:lla on nyt vastuu -
kouluttaa palestiinalaiset ja palestiinalaisnuoriso uudelleen.
Kutsuisin sitä jopa palestiinalaisen yhteiskunnan denatsifioimiseksi.
Meidän on otettava vastuu, -
sillä olemme vastuussa tämän jatkumisesta -
ja silmien ummistamisesta. Tiesimme täysin, mitä oli tekeillä.
Emme voi vain antaa asian olla, sillä muuten se jatkuu entisellään.
Luulen, että edessä on valtava uudelleenkoulutusohjelma, -
johon mielestäni EU:n pitäisi panostaa voimakkaasti -
mutta hyvin eri tavalla kuin ennen.
Mutta tämä koskee myös eurooppalaisia.
Kuten nähdään, antisemitismiä tulee myös tästä, konfliktin tuomisesta, -
mutta tarvitaan myös antisemiittejä koskevaa koulutusta Euroopassa.
Juutalaiset nykyään pelkäävät jokapäiväisessä elämässään.
Jotkut riisuvat kipan tai ottavat pois mezuzan taloista.
Mitä mieltä olet? Mitä Euroopan maiden ja hallitusten pitäisi tehdä -
suojellakseen juutalaisia, juutalaisia kasalaisia omissa maissaan?
On äärimmäisen huolestuttavaa, että meidän täytyy edes puhua tästä.
Jos Eurooppa olisi paremmassa kunnossa, -
puhuttaisiin juutalaisen elämänmuodon edistämisestä -
eloisasta, läsnä olevasta, julkisesta juutalaisesta elämästä ilman pelkoa.
Tätä minä toivon erityisesti Euroopalle ja yleisesti koko maailmalle.
Tämä on yksi masentavimmista asioista nykyisessä tilanteessa.
Tilanne todellakin on niin, -
että juutalaiset joutuvat pelkäämään aggressiota ja pahempaakin -
Euroopan kaupunkien kaduilla jälleen.
Ja se on asia, jota vastaan meidän on taisteltava joka mielessä, -
myös lain ja uusien lakien kautta.
Meidän on kiellettävä väitteet, kuten sellaiset, joita en halua nyt toistaa, -
mutta joita on huudettu mielenosoituksissa.
Niitä väitetään tueksi palestiinalaisille, -
mutta ne ovat silkkaa antisemitismiä ja islamismia.
On myös kiellettävä merkit ja symbolit, -
jotka kuuluvat näille järjestöille, liikkeille ja ideologioille.
Lisäksi on asetettava syytteeseen joka ikinen tapaus, -
miten pieneltä se näyttääkin. Pieniä ei olekaan, -
sillä antisemitismi on aina suurta.
Jokaisesta tapauksesta täytyy vetää vastuuseen voimakkaasti ja selvästi.
Ja palaan vielä julkiseen kielenkäyttöön.
Meidän on kiinnitettävä julkinen huomio tosiasiaan, -
että antisemitismiä ei hyväksytä -
missään osassa Euroopan yhteiskuntia.
On sääli, että siitä pitää muistuttaa yhä uudelleen, mutta on pakko.
Siksi myös arvostan tätä ohjelmaa tänään.
Ohjelman viimeinen kysymys teille molemmille.
Olette molemmat vahvoja Israelin ja juutalaisten ystäviä.
Haluaisin tietää, miten olette viime viikkoina tukeneet -
Israelia ja juutalaisia. Tomas Sandell.
Tämä on ollut hyvin kiireistä aikaa. Olimme Genevessä.
Tapasimme Punaisen ristin kv. komitean puheenjohtajan -
panttivankien perheenjäsenten kanssa.
Painostimme järjestöä tekemään kaikkensa vankien vapauttamiseksi.
Minun olisi pitänyt olla Washington DC:ssä viime viikolla, -
mutta vilustuminen esti minua lähtemästä.
Tulevina viikkoina olen hyvin kiireinen sekä Brysselissä että muualla.
Kuten Lukas sanoi, on jatkettava asioiden peräänkuuluttamista -
ja vaatimusten toistamista, ja niin aion tehdä.
Edustaja Mandl, nopeasti.
Joskus tunnen olevani etuoikeutettu, -
koska virkani puolesta voin tehdä paljon.
Voin kokea olevani jollain lailla hyödyksi.
Yritän vaikuttaa haastatteluilla, puheilla ja esitelmillä -
ja kertomalla lahjoitus- mahdollisuuksista. Se on tärkeää.
Esitelmöin myös tapahtumissa.
Sunnuntaina Wienissä oli WIZO:n eli naisten sionistijärjestön tapahtuma.
Se on vaikuttava organisaatio maailmanlaajuisesti.
Se huolehtii mm. lapsista ja orvoista.
Se kaikki on yhteistä eksistentiaalista taistelua Israelin puolesta.
Tällä hetkellä jokainen voi tehdä jotain, -
koska näistä asioista keskustellaan nyt joka paikassa.
Tämä keskustelu määrittelee pitkäksi ajaksi sen, kuinka ihmiset -
ja lapset tulevat ajattelemaan Israelista, antisemitismistä, -
islamismista ja kaikista näistä asioista.
Tämä on ratkaisevaa, historiallista ja merkityksellistä aikaa, -
joten tämä on myös meille kaikille kehotus toimintaan.
Kiitos. Tämä tuokin meidät päätökseen tämän päivän ohjelmassa.
Haluan kiittää panelisteja, -
Euroopan parlamentin jäsen Mandl ja Tomas Sandell.
Kiitos, että tulitte mukaan. Nimeni on Yossi Lempkowicz, -
ja tämä oli Israel-raportti Euroopan parlamentista.
Toivottavasti nähdään taas ensi jaksossa.
Ja haluan vielä muistuttaa sosiaalisesta mediasta.
Osallistukaa keskusteluun sosiaalisessa mediassa.
Se on todella tärkeää. Kiitos paljon.
Suomennos: Marianne Tenetz