ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU―ISRAEL-SUHTEET
Shalom. Ajat ovat muuttumassa, -
kuten Nobel-palkittu Bob Dylan totesi jo 1960-luvulla.
Elämme myrskyisiä ja mielenkiintoisia aikoja.
Euroopassa käydään täysimittaista sotaa -
Venäjän hyökättyä Ukrainaan.
Täällä Lähi-idässä Israel ja monet sen entiset viholliset -
lähentyvät niin sanottujen Aabrahamin sopimusten myötä.
Samaan aikaan Israelin sisällä kuohuu oikeuslaitosuudistuksen takia.
Näistä kysymyksistä keskustellaan tässä Israel-raportin jaksossa, -
joka kuvataan Jerusalemissa, Israelin ikuisessa pääkaupungissa.
Kanssani studiossa on Fiamma Nirenstein, -
joka on entinen Italian parlamentin jäsen, -
noin 20 kirjan kirjoittaja, toimittaja -
ja Jerusalemin julkisasiainkeskuksen vanhempi tutkija. Tervetuloa!
Kiitos paljon, Tomas. Mukava olla täällä.
Nimeni on Tomas Sandell. Tämä on Israel-raportti.
Aloitetaan siitä, mitä tapahtui eilisiltana täällä Jerusalemissa.
Papua-Uusi-Guinea avasi suurlähetystönsä Jerusalemissa -
vasta viidentenä valtiona.
Yksikään Euroopan unionin jäsenvaltioista ei ole tehnyt niin.
Kysynkin, miksi näin on. Voiko odottaa, -
että jokin EU-jäsenvaltio avaa pian suurlähetystön?
En halua ennustaa tulevaisuutta.
Jotkin jäsenvaltiot ovat ystävällisempiä Israelia kohtaan kuin toiset.
Karkeasti sanottuna ne ovat entisiä kommunistimaita, -
ikään kuin ne olisivat saaneet tarpeekseen siitä, -
miten kommunistit määräsivät ne suhtautumaan Israeliin -
aina Stalinin ajoista Neuvostoliiton hajoamiseen.
Näyttää siltä, että ne haluavat korjata asenteen Israelia kohtaan.
Toisaalta sanoisin, että ajat eivät muutu kovin nopeasti -
Euroopan unionin asenteessa -
Israelia kohtaan.
Sen asenne on hyvin hämmentynyt, jos niin voin ilmaista.
Se on ollut vallalla aina Euroopan unionin alusta asti, -
alkaen samasta ajankohdasta, jolloin Oslon sopimuksia laadittiin.
Silloinhan Euroopan yhteisö muuttui Euroopan unioniksi, -
1990-luvun alussa, -
ja sitä hallitsi voimakkaasti sosiaalidemokraattinen ryhmä, -
Willy Brandt ja muut.
Jo siitä lähtien -
asenne juutalaista valtiota kohtaan on ollut sellainen, -
jossa suhde palestiinalaisiin -
tulee ennen kaikkea muuta.
Ja niin se on ollut ja on edelleenkin.
Kuten tiedämme, Euroopan unioni antaa -
erittäin suuren summan, 500 miljoonaa euroa, -
palestiinalaisille vuosittain, yli 100 miljoonaa euroa UNRWA:lle, -
palestiinalaispakolaisten järjestölle.
Se tukee jopa kansalaisjärjestöjä, -
joista on esitetty hyvin selkeitä syytteitä, -
ja asiat on tarkistettu huolellisesti.
Näitä asioita on tutkinut Steinbergin tarkkailujärjestö.
Se on löytänyt yhteyksiä terroristijärjestöihin.
Euroopan unioni ei siltikään lakkauta rahoitusta -
sellaisiltakaan kansalaisjärjestöiltä.
Tähän asiaan liittyy myös se, että vuoden 1967 sodasta lähtien -
aluekysymys on ollut se pääasia, -
jonka alla pidetään kaikki suhteet Israelin kanssa.
Joten jos joku päättää -
ottaa oikean askeleen ja tulla osaksi suurta rauhanprosessia, -
joka sisältää useita arabimaita Aabrahamin sopimuksissa, -
tämä tapahtuu vastoin Euroopan unionin yleistä asennetta, -
joka on edelleen hyvin epäselvä -
ja erittäin vahingollinen Israelille.
Olit Italian parlamentin jäsen useiden vuosien ajan.
Sinulla on hyvät yhteydet nykyiseen hallitukseen.
Voisiko Italia kenties olla tässä asiassa poikkeus?
Luulen, että jos Italia ottaisi tämän rohkean askeleen, -
moni muu pienempi maa saattaisi harkita uudelleen kantaansa.
Onko tämä realistinen arvio vai puhummeko ihmeistä?
Tämä on mielestäni erittäin hyvä idea.
Ja nykyinen hallitus, joka on maltillinen, -
enimmäkseen oikeistolainen, -
on varmasti valmiimpi tähän askeleeseen kuin edellinen hallitus.
Samaan aikaan uskon, -
että askeleen toteuttaminen vaatii aikaa ja rohkeutta.
Giorgia Melonin asenne Israelia kohtaan on varmasti erittäin hyvä.
Matteo Salvini, joka on Melonin varapääministeri, -
mainitsi idean suurlähetystön siirtämisestä Jerusalemiin.
En ole koskaan kuullut Giorgia Melonin lausuvan -
tätä uskomattoman positiivista ideaa, jonka toivon toteutuvan.
Mutta toivotaan niin.
Se riippuu hyvin paljon myös siitä, -
miten seuraavissa vaaleissa, jotka ovat lähellä, -
Euroopan unionissa käy.
Itse asiassa, jos ajattelee pragmaattisesta näkökulmasta, -
vaikka aiemmin natsit ja fasistit ovat varmasti olleet -
oikeimmassa mahdollisessa oikeistosiivessä, -
juutalaisia on pidetty luonnollisesti vasemmiston liittolaisina.
Antisemitismin kauhea aalto, -
joka yllättäen on nyt läsnä kaikkialla Euroopassa, -
on pääosin vasemmistolainen antisemitismin aalto.
Ihmiset, jotka menevät kaduille huutamaan kuolemaa juutalaisille, -
kantavat hyvin usein palestiinalaisten lippua.
Tämä on siis todellisuutta.
Joten voimme toivoa, että jos Euroopan unionissa jatkuu, -
koska prosessi on jo käynnissä, oikeistosiiven vahvistuminen, -
mainitsemastasi mahdollisuudesta tulee todellisuutta.
Toivotaan, että näin käy. - Todellakin.
Sivuhuomautuksena saattaa olla syytä mainita, -
että muutaman päivän kuluttua -
jom kippur -sodasta tulee kuluneeksi 50 vuotta.
Mainitsen sen siksi, että silloin ensimmäistä kertaa -
Euroopan yhteisö määritteli yhteisen kannan Israelia kohtaan.
Kun tarkastelemme sitä, se oli kopioitu Arabiliitosta -
ja sen tavoista tarkastella konfliktia.
Toivotaan, että näiden 50 vuoden jälkeen voisi koittaa riemuvuosi -
ja asiat voisivat käynnistyä uudelleen. Ehkä se on toiveajattelua, -
mutta meidän on tehtävä kaikkemme sen eteen.
Mainitsit toisenkin vuosipäivän. Jerusalemin julkisasiain keskuksessa -
oli juuri konferenssi Oslon sopimuksista.
Voitko kerrata lyhyesti, mitä konferenssissa sanottiin?
Monessa puheenvuorossa Oslon sopimusta kutsuttiin -
yleisesti ottaen todelliseksi katastrofiksi -
Israelin valtion historian kannalta.
Sanoisin, että se on ollut katastrofi myös palestiinalaisille, -
sillä silloin he joutuivat sidoksiin terroristiliikkeisiin, -
jotka olivat jo silloin toimineet monta vuotta.
Ja tuolloin Israelin johto ei halunnut katsoa silmästä silmään -
näitä uskomattoman voimakkaita ilmiöitä, -
jotka sitten muuttuivat maailmanlaajuisiksi.
Oslon sopimusten laatimisen aikaan -
oli ollut jo lukuisia kauheita terroristi-iskuja, -
mutta tuon ajan vasemmistolainen poliittinen johto -
koko maailman tuella oli lumoutunut ajatuksesta, -
että maailman vaikein konflikti voitaisiin ratkaista -
tarjoamalla vain maata rauhan vastineeksi.
Se ei ratkaissut mitään, koska todellinen rauha -
ei ikinä ole "maa rauhasta". Se on aina "rauha rauhasta".
Siitä ei juuri enää puhuta, "maasta rauhan vastineeksi".
Varmaan mainitsemistasi syistä. - Ehdottomasti.
Palestiinalaisille on tarjottu useaan otteeseen maata rauhan vastineeksi, -
mutta tarjoukset on aina torjuttu. Enää ei ole mitään syytä uskoa, -
että palestiinalaiset ensinnäkään hylkäävät unelmansa -
juutalaisvaltion työntämisestä pois -
ja kiistämällä juutalaisen valtion olemassaolon oikeutus -
esimerkiksi moraalisesta näkökulmasta.
Siksi pidetään esillä kysymystä apartheid-valtiosta, -
mikä on todella paradoksaalinen tapa katsoa Israelia.
Sitä on esitetty vuodesta 1975, -
kun YK päätyi sille kannalle, että sionismi on rasismia.
Sitten se peruutettiin ja nostettiin uudelleen -
kansainvälisten järjestöjen huomioon -
ensin YK:ssa mutta myös EU:ssa monin eri tavoin.
Palestiinalaiset esittivät siellä, -
että Israelin valtiolla ei ole oikeutta olla olemassa.
He vetoavat ihmisoikeusaatteeseen.
He väittävät, että israelilaiset loukkaavat kaikkia ihmisoikeuksia.
Israelilaisista maalataan kuvaa lasten tappajina.
Heidän väitetään miehittävän maita -
vastoin kansainvälistä lakia.
Heidän sanotaan elävän valtiossa, jolla ei ole historiallista oikeutusta, -
vaan kyse on kolonialismista.
Palestiinalaiset keksivät monia erilaisia tapoja -
esittää juutalaisen valtion läsnäolo täällä laittomana ja moraalittomana.
Toisaalta he jatkoivat taistelua -
pahimmalla ja julmimmalla mahdollisella aseella -
eli tappamalla viattomia ihmisiä kaduilla.
Näitä kahta asiaa ei ole koskaan kohdattu kunnolla -
kansainvälisissä organisaatioissa, mukaan lukien EU:ssa.
Niinä päivinä, jolloin oli käynnissä toinen intifada, -
jonka Arafat järjesti -
Oslon sopimusten suojassa, -
silloinen EU:n yhteisen ulkopolitiikan korkea edustaja Javier Solana -
julisti tyrmistyksensä ja huolensa siitä, että šeikki Yasin oli tapettu.
Samaan aikaan noin 2 000 juutalaista oli tapettu kaduille, -
mutta pääkysymys oli tuolloin tämä, ja sama jatkuu.
Puhuin tunnetun juutalaisen johtajan kanssa muutama kuukausi sitten.
Hän oli sitä mieltä, -
että eettinen, moraalinen perustelu Israelin tukemisen puolesta ei kanna -
ja että se on vanhentunut. Hän sanoi, että politiikassa -
ei ole kyse moraalista vaan oman edun tavoittelusta.
Hän oli melko optimistinen, koska se johtaa geopoliittisiin muutoksiin.
Mainitsin sodan Euroopassa ja Aabrahamin sopimukset Lähi-idässä.
Sota Euroopassa nostaa tietysti esiin kysymyksen energiasta, -
turvallisuudesta ja tiedustelusta.
Ne kaikki ovat asioita, joihin Israelilla on ratkaisu.
Oletko samaa mieltä sen näkemyksen kanssa, -
että tämä on ainutlaatuinen mahdollisuus Israelille?
Eurooppalaiset eivät toki ole yhtäkkiä heränneet moraalisesti.
He ovat vain tajunneet, etteivät he tule toimeen ilman Israelia.
Sinulla on hyvin optimistisia ystäviä. Ystäväsi ajattelee, -
että järki voittaa ideologian.
Niin ei ole historiassa koskaan käynyt. Ideologia on aina vahvempi.
Euroopalla ja Israelilla on valtavasti yhteisiä etuja.
Ilmeisin on tietenkin energiakysymys.
Nyt Israelilla on keskus, joka voidaan muodostaa -
Kyproksen, Kreikan, Egyptin, Italian ja ehkä myös Turkin kanssa.
Siitä on tulossa koko ajan tärkeämpi.
Ja silti Josep Borrell menee Euroopan unionin täysistuntoon -
ja sanoo: "Olen täällä tänään -
keskustellakseni minulle esitetystä kysymyksestä."
Siten hän puolustelee itseään sanoen, ettei hän ole keksinyt tätä otsikkoa.
Sitten hän lukee sen: "Demokratian heikkeneminen Israelissa -
ja seuraukset miehitetyillä alueilla."
Mitä hän haluaa sanoa?
Että Israelia täytyy syyttää.
Että hän haluaa EU:n syyttävän Israelia enemmän ja enemmän.
Ei riitä, että syyttää Israelia rakentamisesta -
"miehitetyillä alueilla", ja termiä ei edes mainita Oslon sopimuksessa.
Se ei ole edes totta, että Israel rakentaa, -
ja jos rakentaa, määrät ovat häviävän pieniä.
Samalla Euroopan unioni rakentaa paljon palestiinalaisten kanssa.
Haluatko tietää lukuja?
He ovat rakentaneet 5 533 laitonta rakennusta alueelle C, -
joka Oslon sopimuksessa annetaan israelilaisille.
Samaan aikaan israelilaiset ovat rakentaneet 406 rakennusta.
Tietääkö Euroopan unioni nämä luvut? Todennäköisesti ei.
He siis jatkavat rakentamista, ja heillä on suunnitelma rakentaa alueella C.
Oslon sopimuksissa ei puhuta konfliktin lopullisesta päättämisestä.
Niissä sanotaan vain, että kun palestiinalaishallinto -
on ollut pystyssä viisi vuotta, on keskusteltava siitä, -
kuinka alueet todella jaetaan talo talolta ja kuka tekee mitä.
Ei. He ovat jo päättäneet kaiken.
Heidän mielestään alue A, B ja C sekä Itä-Jerusalem -
kuuluvat palestiinalaisille.
Lisäksi Euroopan unioni on luonut ohjeistuksen -
tuotteista, joita voidaan ostaa -
ja sitten myydä Euroopassa supermarketeissa.
Nämä tuotteet pitää merkitä, -
jos tuote on peräisin -
näiltä "laittomilta" ja "miehitetyiltä" alueilta, kuten he niitä kutsuvat.
Sitä ei ole Oslon sopimuksissa.
Alussa se oli Euroopan unioni ja sen jälkeen YK, -
joka ei alussa tehnyt niin kahden artiklan, 242:n, takia.
Sitä ei määritellä tällä tavalla. Se on vain luomus, -
joka on alku Israelin oikeutuksen kiistämiselle, josta edellä puhuin.
Mainitsit Euroopan ongelmat ja sen, miten EU ja kansainvälinen yhteisö -
mutkistavat ja hankaloittavat Israelin elämää.
Olemassa on sanonta, "olla itse itsensä pahin vihollinen".
Tilanne Israelissa ei näytä hyvältä, ja se ei auta tätä asiaa.
Se antaa ammuksia Israelin vihollisille.
EU:n asia ei tietenkään ole mennä sanomaan Israelille, -
että pitää tehdä näin ja näin. Euroopalla on omiakin ongelmia.
Miten katsot tätä koko tilannetta?
Luuletko, että päästään pian kompromissiin ja palataan arkeen -
vai tarjoaako tämä edelleen ammuksia vihollisillemme?
Lainaan taas Borrellia, suosikkiani.
Hän lausui näin: -
"Tiedämme, että Iranin yksi tavoite on tuhota Israel.
Meidän on elettävä sen kanssa." Näin Borrell sanoi.
Ja näin Euroopan unioni käyttäytyy. Se elää sen kanssa.
Hän ei sanonut, että he hyväksyvät sen. He vain elävät sen kanssa.
Muistan JCPOA-keskustelun aikana, -
kun Mogherini meni Teheraniin yllään huntu.
Muistan, kun Iranin ulkoministeri -
tuli vierailulle Italiaan. Hänet kutsuttiin muinaiseen palatsiin, -
jossa oli patsaita, ja patsaat olivat alastomia.
Patsaat puettiin häntä varten.
Siellä ei juotu viiniä, sillä muslimit eivät juo. Ymmärrän sen.
Mutta he pukivat patsaat, roomalaiset faunit, -
naiset ja lapset, vaatteisiin, -
koska he eivät voineet näyttää...
Tämä vain esimerkkinä kulttuurisesta asenteesta.
Poliittisesti puhuen meillä on hyvä esimerkki Englannista, -
joka ei enää kuulu Euroopan unioniin.
Se luokitteli Iranin vallankumouskaarti IRGC:n laittomaksi -
ja teki siitä lainsuojattoman.
Samaa pitäisi vaatia Euroopan unionilta, -
kuten JCPA Jerusalem on todennut.
Teimme tärkeän aloitteen tässä asiassa -
Giulio Terzin kanssa Italian senaatissa.
Pyydämme Euroopan unionia -
edistämään ajatusta siitä, että IRGC on julistettava laittomaksi.
He tappoivat Masha Aminin.
Juuri he vainoavat toisinajattelijoita, -
naisia ja homoseksuaaleja Iranissa.
He vainoavat ja tappavat.
Juuri he edistävät kaikkialla maailmassa -
Iranin harjoittaman terrorismin viemisen strategioita kaikkialle.
Ja he sanovat suojelevansa ydinpommin rakentamispolitiikkaa.
Siitä koko maailman pitäisi olla huolissaan.
Minusta se on tällä hetkellä päävihollinen -
ei vain Israelille vaan myös EU:lle. Se on lähellä Euroopan valtioita.
Sillä on jo ohjuksia ja ballistista voimaa, -
jolla pystytään saavuttamaan useat Euroopan pääkaupungit.
Luulen, että he tietävät sen, mutta ei taaskaan ole rohkeutta kohdata sitä.
Olen täysin samaa mieltä, ja tiedät varmasti, -
mitä tapahtuu YK:n ihmisoikeusneuvostossa Genevessä.
Se nimitti hiljattain iranilaislähettilään -
sosiaalisen foorumin puheenjohtajaksi.
Foorumissa käsitellään sitä, kuinka teknologia voi edistää ihmisoikeuksia.
Tiedämme, että Iranissa asia on päinvastoin, -
mutta kansainvälisessä yhteisössä ei juuri protestoida asiaa.
Päätetään positiiviseen huomioon. Aikaa on vielä muutama minuutti.
Aabrahamin sopimukset lienevät nyt Israel-ystävien vahvin kortti.
Sen nojalla voi kysyä eurooppalaisilta, -
haluavatko he olla rauhan vai konfliktin leirissä.
Vastauksen pitäisi olla ilmeinen.
Jatkuuko Aabramin sopimusten menestys?
Kuka allekirjoittaa seuraavaksi, ja milloin Euroopan unioni allekirjoittaa?
Aabrahamin sopimuksissa, kuten mainitsit äsken sekä aiemmin, -
on kysymys myös vahvuudesta ja kansainvälisestä vaikutusvallasta.
Mielestäni kyse ei ole niinkään palestiinalaisten vastustuksesta -
Abrahamin sopimuksia vastaan.
Luulen muuten, että jos Saudi-Arabia olisi mukana, -
ehkä palestiinalaisetkin muuttaisivat asennettaan -
aiempaa järkevämpään suuntaan.
Se olisi ainakin jotain erilaista.
Saudi-Arabia on muslimimaailman johtaja.
Koko muslimimaailma kääntyy rukoillessaan Mekkaan päin.
Se olisi todellinen tunnustus Israelin kannalta, -
että Israel on osa Lähi-itää -
teoreettisesti ja uskonnollisesti -
ja että juutalaiset kuuluvat tänne.
Ja tämä on erittäin tärkeää.
Mielestäni kaikkien pitäisi tunnistaa se.
Mitä tarvitaan, jotta se toteutuu?
Tarvitaan sitä, että Yhdysvallat on vahvempi kuin se nyt on.
Tämä maailma, Lähi-idän maailma, -
ja kuka tahansa, joka on toiminut näiden asioiden parissa, tietää, -
että ilman voimaa ei ole sopimusta.
Jos joku on heikko Lähi-idässä... Täällä ei voi olla heikko.
Israelin on oltava erittäin vahva.
Yhdysvaltojen on oltava erittäin vahva.
Kun ne ovat vahvoja, myös rauha on vahva.
Tätä siis todella toivon.
Olen täysin samaa mieltä.
Oli mukavaa tavata taas ja kuulla ajatuksiasi.
Luen niitä lähes viikoittain kolumneissasi.
Sitä julkaisee JNS, ellen erehdy, ja voin vain suositella kaikille, -
että tilaa Fiamma Nirensteinin viikoittaisen kolumnin.
Tämä oli Israel-raportti tällä kertaa CBN:n studiolta Jerusalemista.
Nähdään taas ensi kuussa.
Silloin olemme taas Euroopan parlamentin studiossa Brysselissä.
Kiitos vielä kerran. Nähdään ensi kuussa!
Suomennos: Marianne Tenetz