ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Vajaan vuoden päästä järjestetään Euroopan parlamentin vaalit.
Niissä ratkeaa, kuka EU:ta johtaa seuraavat neljä vuotta.
Tässä jaksossa tarkastellaan vaaleja -
nuorten ja juutalaisen nuoriso- aktivismin näkökulmasta Euroopassa.
Mukana tänään europarlamentaarikko Italiasta, Marco Campomenosi, -
ja Euroopan juutalaisten liiton EU-asioista vastaava Juan Caldes.
Kiitos kutsusta.
Nimeni on Rebecca Goba, ja tämä on Israel-raportti.
Juan, kiitos, että tulit mukaan.
Nuorison osallistuminen EU-vaaleissa on ollut hyvin alhaista.
Miksi Euroopan unioni ajatuksena ei kiinnosta tämän päivän nuoria?
Yksi syy on kenties se, -
että nuoret pitävät äänestämistä itsestäänselvyytenä, -
sillä olemme saaneet elää -
etuoikeutetussa ja onnekkaassa ajassa.
Noin 80 vuotta sitten -
isovanhempiamme edeltänyt sukupolvi taisteli, jotta meillä olisi vapaus.
Nyt vaaleja pidetään itsestäänselvinä.
Ajatellaan: "Käynpä vain äänestämässä."
Minusta on tärkeää, ettei sitä pidä itsestäänselvyytenä.
Sanoisin, että vapauden saavuttaminen on hyvin vaikeaa -
ja sen menettäminen on helppoa.
Eräs tutkimus paljasti hiljattain, että nuoret pitävät ympäristönsuojelua -
ja pakolaisten kotoutumista paljon tärkeämpinä -
kuin osallistumista demokraattisiin prosesseihin.
Samaan aikaan uskon, että monet ovat ylpeitä eurooppalaisuudestaan -
työ-, opiskelu- ja matkustusmahdollisuuksien takia.
EU:n vapaa liikkuvuus takaa ne.
Lisäksi nuoret ovat kielitaitoisia, -
ja kaikkialla Euroopassa on saatavilla tasokasta koulutusta.
Näitä asioita tulisi arvostaa, -
eikä pitää niitä itsestäänselvinä.
Päinvastoin, tulisi olla onnellinen ja kiitollinen, -
että saa asua Euroopassa ja että meillä on Euroopan unioni.
Sehän on iso perhe, jossa meillä on eroavaisuutemme -
mutta myös yhteinen missio ja yhteiset arvot. Se yhdistää meitä.
Tulisi keskittyä siihen, mikä yhdistää, eikä siihen, mikä erottaa.
Herra Campomenosi, kiitos, että liityitte seuraamme.
Pystyvätkö EU ja Euroopan parlamentti muuttamaan tätä?
Euroopan instituutiot käyttävät paljon rahaa -
nuorten kanssa kommunikointiin, mutta se ei aina ole tuonut ratkaisuja.
Nuoret maissamme eivät koe olevansa -
poliitikkojen kiinnostuksen keskipisteessä.
Kenties poliittiset puolueetkaan eivät ole parhaita välittämään viestiä.
Nuoret eivät pidä keskenään riitelevistä puolueista ja johtajista.
He eivät ymmärrä, miksi asialistan kärjessä on teemoja, -
jotka eivät katso eteenpäin tulevaisuuteen -
vaan suojelevat alueita, etuja tai kategorioita, -
joissa nuorilla ei tavallisesti ole aktiivista roolia.
Siksi meidän kaikkien olisi ponnisteltava asian eteen.
Etenkin Euroopan parlamentin pitäisi olla nykyistä avoimempi -
erilaisten ajatusten hyväksymisen mahdollisuudelle.
Minusta tuntuu, että kun ehdotan jotain erilaista tulevaisuutta Euroopalle, -
minua pidetään Euroopan-vastaisena. Se ei pidä paikkaansa.
Aiempaa avoimempi keskustelu voisi auttaa myös nuorten kannalta.
Liityin La Lega -puolueeseen 16-vuotiaana.
Se oli niin sanottua Italian ensimmäisen tasavallan lopun aikaa.
Silloin puolueeni edusti jotain aivan uutta -
ja oli toivoa muutoksesta.
Minusta nuoret tarvitsevat tätä. He tarvitsevat jotain uutta, -
johon käyttää aikaa ja jonka puolesta taistella, -
jotta tulevaisuus olisi erilainen -
ja että olisi tulevaisuudentoivoa maanosassa, -
jossa on paljon vaikeuksia.
Tahtoisin pikaisesti käsitellä ajankohtaisia asioita.
Juan, olet espanjalainen.
Espanja aloitti juuri EU:n neuvoston puheenjohtajana.
Mitä itse toivoisit Espanjan puheenjohtajuudelta?
Mitä se voisi tuoda Euroopalle?
Espanja siis toimii EU:n neuvoston puheenjohtajamaana -
heinäkuun 1. päivästä joulukuun 31. päivään.
Pääministeri Pedro Sánchez on määrittänyt neljä kärkiasiaa.
Ensimmäinen on tuotannon tuominen takaisin EU:hun, -
ettemme olisi niin riippuvaisia muista maista, -
kuten Ukrainan sota on osoittanut esimerkiksi energiasektorin osalta.
Toinen kärkiasia on vihreä siirtymä, esimerkiksi uusiutuva energia.
Espanja on jo pitkään lisännyt aurinko- ja tuulivoimaa.
Kolmantena taistelu ilmastonmuutosta vastaan, -
jätteiden ja mikromuovin vähentäminen -
sekä yhteiskunnallisen ja taloudellisen oikeudenmukaisuuden lisääminen.
Ja neljäntenä Euroopan yhtenäisyyden vahvistaminen.
Siinäkin kyse on Ukrainasta.
Heti puheenjohtajuuden saatuaan Pedro Sánchez lensi Kiovaan.
Hän piti puheen parlamentissa Zelenskyin kanssa.
Hän antoi vahvan tukensa -
ja sanoi, että tuemme Ukrainaa loppuun asti, maksoi mitä maksoi.
Sen sanoman hän välitti Ukrainalle ja Euroopan perheelle.
Itse henkilökohtaisesti pidän näistä neljästä kärkiasiasta.
En vastusta niistä mitään, -
mutta ratkaisevinta on, miten ne toteutetaan.
Jos ne toteutetaan oikein, ne ovat suurenmoisia.
Mutta pitää muistaa, että Espanjassa on vaalit kolmen viikon kuluttua.
Vaalit piti järjestää 10. joulukuuta, -
mutta pääministeri Sánchez päätti aikaistaa niitä -
kärsittyään karvaan tappion kuntavaaleissa pari kuuta sitten.
Espanjassa äänestetään kolmen viikon kuluttua.
Saattaa olla, että puheenjohtajaksi tulee Núñez Feijóo, -
oppositiojohtaja kansanpuolueesta.
Kun Espanjan kausi alkoi 1. heinäkuuta, -
sekä Sánchez että Feijóo saapuivat Brysseliin -
siltä varalta, että valta vaihtuu, kuten saattaa hyvin käydä.
En tiedä, onko EU:n historiassa nähty sellaista aiemmin, -
että valta vaihtuu puheenjohtajamaassa näin pian.
Nähtäväksi jää. Jos Feijóo voittaa, hän voi muuttaa näitä linjauksia.
Itse en usko siihen, sillä valtionpäät eivät tekisi sellaista.
Ehkä toteutustapa voi muuttua, -
mutta kaiken kaikkiaan suuntaviivat ovat hyvät.
Espanjalaisena ja eurooppalaisena toivon, -
että Espanja onnistuu tehtävässä -
ja jätämme hyvän perinnön.
Seuraava puheenjohtajakausi on vasta 13 vuoden kuluttua.
Espanjalaisena toivon parasta pääministeri Sánchezille -
tai Feijóolle, jos hän nousee pääministeriksi.
Kiitos, Juan. Kun mietitään nuorten aktiivisuutta EU-vaaleissa, -
tekevätkö Euroopan parlamentti ja EU-elimet riittävästi -
saadakseen nuoret äänestämään ja ryhtymään ehdokkaaksi?
Toivon niin. Esimerkiksi Italiassa -
aktiivisuus EU-vaaleissa on tärkeää.
Puolueet Italiassa pitävät tavallisesti EU-vaaleja -
hyvänä mittarina hallitus- tai oppositiotyöskentelylle.
Nämä vaalit tulevat olemaan erilaiset, -
sillä lehdistö ja ihmiset keskustelevat siitä, -
mitä EU-elimet päättävät esimerkiksi vihreän kehityksen ohjelmasta.
Jotkin asiat herättävät keskustelua tai tyytymättömyyttä.
Itse esimerkiksi en kannata kaikkia esityksiä siitä, -
miten pitkälle siirtymä menee.
Mutta osittain nuorten ansiosta -
me keskusta-oikeistossa ja konservatiivisissa piireissä -
olemme ymmärtäneet siirtymän tärkeyden.
Ehkä emme alussa olleet sille avoimia. Uskon, että se voi olla avuksi.
Palatakseni vielä Espanjaan minusta on tärkeää, -
että puheenjohtajamaa tulee tällä kerralla Välimeren alueelta, -
sillä Välimeren pitää nousta keskustelun keskiöön.
Liian usein Euroopan instituutiot ovat sivuuttaneet sen, -
mitä Välimerellä tapahtuu, enkä tarkoita vain maahanmuuttoa, -
joka toki on tärkeä teema.
Tarkoitan myös sitä, että tarvitaan yhteistyötä -
ja kehityksen, hyödykkeiden vaihdon ja kulttuurin alueiden luomista.
Olemme valinneet kauppakumppaneiksi maita, -
jotka ovat kaukana maanosastamme, vaikka meillä on kaikki tässä lähellä.
Maiden, kuten Italia, Espanja, Ranska ja Kreikka, täytyy tuoda -
Eurooppa lähemmäs Välimerta.
Nuoret, jotka matkustavat paljon, tietävät sen jo.
Espanja voi auttaa meitä kaikkia saavuttamaan nämä tavoitteet, -
vaikka sinne tulisikin keskusta-oikeistolainen hallitus, -
mikä olisi minulle mieleen.
Mutta vaikka syntyisi vasemmisto- hallitus, tämä on tärkeää.
Meidät tuo yhteen myös huoli juutalaisesta elämästä Euroopassa -
sekä sen varmistamisesta, -
että antisemitismin kitkemistä koskeva EU:n työsuunnitelma -
toimeenpannaan jäsenmaissa.
Juan, millaisia näkemyksiä nuorilla eurooppalaisilla on -
juutalaisista ja Israelista nykypäivänä?
Sanoisin, että yleisesti käsitykset eivät ikävä kyllä ole parhaimmat.
Se on mielenkiintoista, kun ajattelee, miten Israelin valtio perustettiin.
Tänä vuonna siitä tuli kuluneeksi 75 vuotta.
Sionismin juuret olivat hyvin vahvasti sosiaalidemokratiassa -
kolmen vuosikymmenen ajan.
HaAvoda, Israelin työväenpuolue, -
oli vallassa 30 vuotta.
Ja näimme, että Euroopan vasemmistosta ja nuorista monet, -
esimerkiksi Borrell, asuivat kibbutsilla.
Monet tulivat kibbutsille ja halusivat nähdä Israelin.
He olivat kovia sionisteja.
Mutta minun sukupolvessani siinä on iso aukko, -
sillä monet vasemmistoa kannattavista ovat antisionisteja.
He sanovat, etteivät he ole antisemitistejä vaan antisionisteja.
Minusta antisionismi on uusi antisemitismin muoto, -
kuten rabbi Sacks kerran sanoi.
Pääsyyllisiä tähän ovat nyt vallalla olevat woke-liike -
ja cancel-kulttuuri.
Ne ovat lähtöisin Yhdysvalloista -
ja yliopistoista, joissa itsekin olen opiskellut.
Koin sitä itsekin. Osa lehtoreista väitti ihan avoimesti, -
että Israel on rasistinen valtio ja apartheid-valtakoneisto.
On surullista, että monet nuoret ovat omaksuneet -
tuon valheellisen tarinan.
Enää kyse ei ole siitä, että sympatiat ovat sen puolella, joka kärsii eniten.
Kyse on tunteista eikä tosiasioista.
Vaikka latelisi miten monta tosiasiaa siitä, mitä Israel edustaa, -
esimerkiksi että asukkaista 20 % ei ole juutalaisia vaan arabeja, -
joilla on samat oikeudet, -
ihmiset sanovat silti, että Israel on paha ja sitä vastaan pitää taistella.
Toivon, että tämä vielä muuttuu.
Se on hyvin vaikeaa, koska meillä on sukupolvi, -
jolla ei ole puutetta mistään, -
mutta samaan aikaan se valittaa ihan kaikesta -
ja se on yliherkkä.
Toivon, että tämä muuttuu ja että asenteet muuttuvat -
ja että tämä ei ole vasemmisto―oikeisto -kysymys, -
vaan ei-juutalaiset omaksuvat sionismin.
Ei tarvitse olla juutalainen ollakseen sionisti, sanoi presidentti Biden.
Toivon, että ihmiset oikeistossa ja vasemmistossa, eritoten nuoret, -
omaksuvat sionismin ja ottaa siitä selvää.
Monet eivät tiedä, mitä se merkitsee.
Toivon, että he alkavat tukea juutalaista elämää täällä -
ja Lähi-idän ainoaa demokratiaa, Israelia.
Kun kuuntelee ilmapiiriä, jota Juan kuvailee, -
tekeekö EU riittävästi tämän eteen? Voisiko EU tehdä enemmän -
taatakseen tulevaisuuden Juanin kaltaisille nuorille juutalaisille?
Toivon niin, sillä joissakin tapauksissa kuulee huonoja uutisia.
Kipa-päähineen pitäminen joillain alueilla Ranskan kaupungeissa -
vaatii rohkeutta, -
sillä ihmiset voivat joutua vaaraan sen takia.
Eurooppa ja etenkin Ranska -
on demokratian ja sananvapauden kehto.
Ranskan vallankumouksen ansiota on, että puhutaan oikeuksista.
Mutta vaikutelmani on sellainen, -
että maanosassamme on nyt käynnissä vaihe, -
jossa se, mitä Israelista viestitään, -
ei edes pidä paikkaansa Israelin tapahtumien osalta.
En pidä siitä enkä hyväksy sitä.
Tunnen monia vasemmistossa mutta myös oikeistossa, -
jotka perustavat kantansa sellaisiin asioihin, -
jotka eivät pidä lainkaan paikkaansa.
Meidän täytyy yrittää vaikuttaa tähän aiempaa painokkaammin.
Yritän tehdä asiassa parhaani.
Esimerkiksi Euroopan instituutioissa tietyt asiat torjutaan.
Esimerkiksi parlamentin täysistuntoon ei ole otettu käsiteltäväksi -
niin sanottujen Aabrahamin sopimusten tulosta.
Kävin Arabiemiirikunnissa joitain kuukausia sitten.
Tapasin siellä turisteja Israelista.
Olin heidän kanssaan retkellä aavikolla.
Juttelimme, mitä he olivat tekemässä siellä.
He sanoivat, että nyt se on mahdollista.
He eivät olleet poliittisia. Politiikka ei kiinnostanut heitä.
On harmi, ettei parlamentti ota sitä käsittelyyn sen takia, -
että sopimuksista ei pidetä, vaikka se auttaa maita tuntemaan toisensa.
Se on keskinäisen tunnustamisen perusta, -
mikä taas on rasismin kitkemisen perusta.
On myös toinenkin ongelma.
Historiassa Euroopassa juutalaisten elämän tekivät vaikeaksi fasistit, -
natsit, oikeistolaiset ja ääriainekset.
Nyt juutalaisia häiritsevät yhä enemmän islamistit, -
jotka eivät edusta oikeaa islamia. Hekin ovat ääriainesta.
Eurooppalaisina emme voi hyväksyä sitä.
Meidän on tehtävä enemmän.
Jotkut muslimit ovat osallistuneet kokouksiimme.
Aabrahamin sopimusten ansiosta he keskustelevat kanssamme -
ja auttavat meitä kaikkia hakemaan ratkaisua.
Emme voi ajatella, että holokausti on asia, joka tapahtui menneisyydessä, -
ja että emme ole vastuussa siitä.
Meidän pitää taistella näitä asioita vastaan joka päivä.
EU:n tutkimuksen mukaan, jonka varmasti tunnet, -
Euroopan juutalaisista lähes 40 % on harkinnut muuttoa pois sen takia, -
että antisemitismi lisääntyy. Miten on sinun laitasi?
Mitä suunnitelmia sinulla on ja oletko harkinnut muuttoa?
Se on ikuinen pulma diasporassa asuvalle juutalaiselle.
Jäänkö sinne, mistä olen, tässä tapauksessa Euroopan unioniin, -
vai teenkö alijan ja muutan Israeliin?
Olin hiljattain, vain kaksi viikkoa sitten, Israelissa työmatkalla.
Kun kuljin Tel Avivin ja Jerusalemin katuja, -
mietin mielessäni, milloin mahdan tehdä alijan.
Mutta taas kotona, sillä minulle Belgia, Eurooppa, Ranska, Italia -
ja muut maat ovat kotini, sillä ne ovat osa eurooppalaista perhettä, -
ajattelen: "Rakastan Eurooppaa." Sitä monet eivät vieläkään ymmärrä.
Monet eivät ymmärrä, että voi olla ylpeä esimerkiksi espanjalaisuudesta.
Olen siitä ylpeä. Se on kotimaani. Perheeni asuu siellä.
Samaan aikaan olen hyvin ylpeä juutalaisuudestani.
Monet ajattelevat, että pitää valita jompikumpi.
Ajattelen, että meistä joidenkin on jäätävä diasporaan -
ja ikävä kyllä tehdä työtä antisemitismin kitkemiseksi.
Toivon, ettei minun tarvitsisi tehdä tätä työtä, -
mutta voi nähdä, miten antisemitismi lisääntyy päivä päivältä -
esimerkiksi Ranskassa, joka täällä jo mainittiinkin, -
viimeaikojen protestien yhteydessä.
Holokaustin muistomerkkiä Pariisin reunamilla töhrittiin.
Sitä miettii, mitä tekemistä sillä on sen teinin kanssa, joka...
Ja en tietenkään missään nimessä hyväksy poliisiväkivaltaa, -
jota tapauksessa esiintyi.
Mutta miten se oikein liittyy taisteluun tuota vääryyttä vastaan?
En ymmärrä, miksi pitää töhriä shoan muistomerkkiä.
Toitte asian hyvin esiin. Se tapahtui vain 80 vuotta sitten Euroopassa.
Kolmannes juutalaisista tapettiin, joukkomurhattiin, ympäri Eurooppaa -
keskitysleireillä ja kaasukammioissa 80 vuotta sitten.
Juutalaisina ja ei-juutalaisina, ihmisinä velvollisuutemme on -
pitää sen muistoa yllä.
Olen toiveikas. Nähtäväksi jää, mitä tulevaisuus tuo.
Itse olen onnellinen ja ylpeä saadessani elää Euroopassa -
ja tehdä työtä EU:ssa. Minusta se on tarpeen, -
sillä ilman sitä antisemitismi lisääntyisi vielä enemmän.
Joidenkin meistä täytyy jäädä tänne tekemään sitä, -
sillä jos me kaikki muuttaisimme Israeliin, antisemitismi vain pahenisi.
Totta kai olen miettinyt muuttoa.
Monet ranskalaiset ystäväni ovat jo muuttaneet.
Juutalaisväestö Ranskassa pienenee vuosi vuodelta.
Tilanne heikkenee myös esimerkiksi Belgiassa ja Isossa-Britanniassa.
Kun kävelen Espanjassa Mallorcalla, Madridissa ja Barcelonassa, -
kipa ja Daavidin tähti hyvin näkyvillä, -
en ole kohdannut yhtään antisemitismiä.
Toivon, että tilanne säilyy sellaisena, mutta ei sitä ikinä tiedä.
Antisemitismiä voidaan torjua normalisoimalla juutalaisena oleminen.
Monet ystäväni sanovat päinvastaista, -
että pitää kätkeä juutalaisuutensa. Olen eri mieltä.
Jos haluaa torjua antisemitismiä, täytyy itse sanoa ensin: -
Tämä on kotimme. Olemme olleet täällä 2 000 vuotta.
Olemme ylpeitä eurooppalaisuudestamme.
Olemme uskollisia maallemme, -
eikä se ole ristiriidassa sen kanssa, että on ylpeä juutalaisuudestaan.
Kiitos rohkeudestasi ja aktiivisuudesta täällä Euroopassa, -
kun puolustat yhteisöä. Ja kiitos Euroopan juutalaisten liiton työstä.
Pitäisikö Euroopan tehdä jotain sen suhteen, -
että juutalaisista 40 % pohtii poismuuttoa?
Toki, sen takia, mistä aiemmin puhuttiin, -
mutta myös siksi, että meidän on muistettava, -
että juutalaiset Euroopassa ovat eurooppalaisia -
eivätkä vieraita tai käymässä olevia ystäviä.
He ovat osa kulttuuriamme.
On sääli, että kun uusia sopimuksia laadittiin ennen vuotta 2009, -
monet maat eivät suostuneet tunnustamaan -
kristillisten ja juutalaisten juurien tärkeää merkitystä maanosallemme, -
vaikka meistä moni pitää itseään kristittynä tai juutalaisena.
Se on sääli, sillä siitä olisi voinut symboli.
Sen ei olisi tarvinnut määrätä, -
miten täällä eletään.
Mutta minusta se olisi ollut tärkeää.
Totta kai yhteiskunta on moninainen.
Ei ole helppoa ymmärtää, mitä maailmassa tapahtuu, -
mutta meidän olisi aktiivisemmin toimittava sen eteen, -
että Euroopassa olisi kaikkien hyvä olla -
katsomatta siihen, miten he ajattelevat, mihin he uskovat, -
miten he päättävät elää tai millaisen perheen he haluavat muodostaa.
Ehkä tarvitaan uusia johtajia, sillä johtajat auttavat ihmisiä tässä.
Kenties Euroopassa on vaikeaa senkin takia, -
että myös politiikassa on tehty paljon virheitä. Ehkä sekin on totta.
Mutta ihmisillä on positiivinen lähestymistapa, -
mikä voi antaa meille mahdollisuuden muuttaa asioita parempaan suuntaan.
Vielä näin ohjelman päätteeksi -
mitä Euroopan pitäisi tehdä pitääkseen juutalaiset täällä?
Miten nuoret voisivat nousta tässä esiin?
Ensinnäkin kaikki alkaa koulutuksesta.
Koulutusta korostetaan aina, mutta se on keskeisin investointi, -
kun halutaan kitkeä minkälaista vihaa tahansa.
Nyt puhutaan antisemitismistä, mutta sama pätee moneen muuhunkin.
Se alkaa siitä, että koulutukseen satsataan kunnolla taloudellisesti -
ja uudistetaan sitä, -
ei vain tekemällä shoan opiskelusta pakollista -
kaikissa Euroopan yläkouluissa. Me puhumme paljon menneisyydestä.
Juutalaisina muistelemme joka vuosi, mitä tapahtui 80 vuotta sitten -
tai 500 vuotta sitten inkvisitiossa Espanjassa.
Meidän pitää kääntää katsetta menneisyydestä tulevaisuuteen.
Meillä on valoisa tulevaisuus.
Ja olen täysin samaa mieltä.
Kun katselee maailmasta kahta kolmasosaa, -
demokratia, vapaus, tasa-arvo lain edessä, -
suvaitsevaisuus, vähemmistön kunnioittaminen ja laillisuusperiaate -
ovat utopiaa maailmasta kahdelle kolmasosalle.
Meille, jotka asumme Euroopassa, USA:ssa ja Kanadassa, -
tämä on kaikkine ongelmineenkin vapain ja vaurain asuinpaikka.
Sitä ei saa pitää itsestäänselvyytenä.
Minusta kaikki alkaa koulutuksesta.
Meidän pitää satsata enemmän ensinnäkin juutalaisuuden historiaan.
Menneisyyden virheet pitää muistaa, ettei niitä toista.
Monet yrittävät mielestäni muuttaa sitä, mitä tapahtui 2 000 vuotta sitten.
Euroopan tulisi olla ylpeä juutalais-kristillisistä arvoista.
Euroopan juuret ovat kolmessa kaupungissa: -
Jerusalemissa, joka on monoteismin pääkaupunki, -
Roomassa, joka on lain pääkaupunki, -
ja Ateenassa, joka on demokratian pääkaupunki.
Olemme näiden kolmen jälkeläisiä. Siitä tulisi olla ylpeä, -
eikä pitää sitä itsestäänselvänä.
Päätän tähän. Suurin juutalaista elämänmuotoa uhkaava vaara -
tulee antisionismin nimissä.
Ellemme ymmärrä, että antisionismi on antisemitismiä, -
emme pääse puusta pitkälle.
Israelin hallintoa voi kritisoida siinä missä mitä tahansa hallintoa, -
mutta kaksinaismoralismia ei voi hyväksyä.
Sitä näkee nyt esimerkiksi Jeninin tilanteessa.
Hallintoa voi kritisoida, -
mutta ei kieltää ainoan juutalaisen valtion olemassaoloa.
Ja sitä sionismi on. Juutalaisten itsemääräämisoikeutta -
omassa esi-isiensä kotimaassa.
Jos kieltää tuon, kieltää sen, että puolet juutalaisista asuu siellä.
Ihmiset tänä päivänäkin huutavat: "Vapaa Palestiina joesta mereen."
Sillä käytännössä ajetaan taas yhtä kansanhävitystä.
Sitähän Iran tekee avoimesti, eikä kukaan näytä välittävän.
Bibi kutsui sitä muutama vuosi sitten korviahuumaavaksi hiljaisuudeksi -
ja torui YK:ta veljeilystä sellaisten hallintojen kanssa.
Korostan siis koulutusta.
Tarvitaan kansallisia suunnitelmia antisemitismin torjumiseksi.
Italiassa sellainen jo on, oikein hyvä. Mazel tov, kolhakavod, onnittelut!
Se on yksi parhaimmista.
Se mainitsee antisemitismin, BDS-liikkeen ja jotkin järjestöt, -
jotka aivan avoimesti pesevät rahaa.
Ne eivät tuomitse terrorismia, ja sitä ne tekevät täällä Euroopassa.
Tämä rahoitus pitäisi lopettaa niin pian kuin suinkin.
Toivottavasti kaikki puolueet pääsevät yhteisymmärrykseen siitä, -
että antisemitismin kitkeminen pitää ottaa kärkiasiaksi.
Täytyy ymmärtää, miten se toimii. Ja antisionismia pitää torjua.
Toiseksi on investoitava koulutukseen. Vahvat kansalliset suunnitelmat, -
joissa muistetaan historia mutta katsotaan tulevaisuuteen.
Nuoret ovat Euroopan tulevaisuus.
Heidän ei pidä aliarvioida sitä, miten voi vaikuttaa -
äänestämällä ja pyrkimällä virkoihin.
Nuoret eivät ole harjoittelevia kansalaisia vaan demokratiatoimijoita -
myös antisemitismin torjumisessa ja juutalaisten puolustamisessa.
Tähän päätämme. Lähettäkää meille kommentteja, -
osallistukaa keskusteluun ja jakakaa ohjelmaa.
Kiitos, Marco Campomenosi ja Juan.
Kiitos seurasta! Nähdään ensi kuussa!
Suomennos: Marianne Tenetz