ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Edellisen Israel-raportin jälkeen -
olemme nähneet merkittäviä ja dramaattisia tapahtumia -
alati muutoksen kourissa olevassa Lähi-idässä.
Israelin ja Islamilaisen jihadin välille leimahti taas konflikti.
Saudi-Arabia ja Iran normalisoivat suhteensa.
Iranin uhkailut kasvavat, -
samoin sen ydinvalmiudet.
Mutta olemme nähneet myönteistäkin kehitystä -
EU:n ja Israelin suhteissa.
Tässä jaksossa keskustellaan -
Lähi-idän yleisestä turvallisuustilanteesta -
ja sen vaikutuksia EU:n ja Israelin suhteisiin.
Mukana keskustelemassa ovat MEP Lukas Mandl, -
Euroopan parlamentin jäsen Itävallasta, -
ja Tomas Sandell ECI-järjestöstä.
Kiitos, että tulitte mukaan.
Olen Yossi Lempkowicz -
European Jewish Press -keskuksesta ja Europe Israel Press Associationista.
Tämä on Israel-raportti. Ensimmäinen kysymykseni on teille.
Israel ja Islamilainen jihad -terroristiryhmä -
kahinoivat toukokuussa.
Konflikti päättyi Egyptin välittämään aselepoon, -
sen jälkeen kun Israelin alueelle oli ammuttu raketteja.
Mitä ajattelette konfliktin lopputuloksesta?
Uskotteko, että rauha säilyy, vai alkavatko levottomuudet uudelleen?
Toivon, että rauha säilyy. Kiitos kutsusta ohjelmaan jälleen.
Ja kiitos, että tuotte esiin tätä tärkeää aihetta.
Nyt on hyvin tärkeä ymmärtää, että Israelin pitää alati puolustaa itseään.
Sillä on paljon myös ulkoisia vihollisia.
Meidän Euroopan unionissa pitää ymmärtää ja myös tukea Israelia -
sen puolustamisessa, mitä sillä on: kehittynyt kansalaisyhteiskunta, -
liike-elämä, humanitaarinen työ, taide ja koulutus.
Ihailen, että israelilaiset pystyvät samaan aikaan -
puolustamaan itseään brutaaleja vihollisia vastaan -
ja ylläpitämään demokratiaa, oikeus- valtiota ja kansalaisyhteiskuntaa.
Tätä tarvittiin jälleen toukokuussa.
Toivon, että rauha säilyy, -
mutta tiedämme, että Israel on vihollisten ympäröimä.
Ne ovat myös vapaan maailman ja yhteisten arvojemme vihollisia, -
jotka vievät maailmaan terroristisia keinojaan ja toimiaan.
Ja viime vuonna samanlaisen konfliktin aikana Gazassa -
Israelin ja silloin Hamasin välillä -
Itävalta osoitti solidaarisuutta Israelille.
Se nosti Israelin lipun valtionkanslian ja ulkoministeriön katolle.
Ihan aiheesta.
Tukeeko Itävalta yhä vahvasti Israelin turvallisuutta?
Sanoisin, että Itävalta tukee Israelia selvästi.
Se ajaa EU:n ja Israelin suhteiden vahvistamista monilla aloilla.
Valitettavasti turvallisuus on tapetilla.
Euroopan pitää oppia Israelilta turvallisuusasioista, -
mutta kumppanuus käsittää paljon muutakin.
Oli aivan oikein nostaa Israelin lippu Wienin hallintorakennuksiin.
Sitä kritisoitiin.
Itse korostin sitä, että jos Ranskassa tai muualla tehtäisiin terrori-isku -
ja nostaisimme Ranskan lipun, kukaan ei kritisoisi.
Meidän on tuotava selvästi esiin, -
ettei tällaista kaksinaismoralismia voi jättää huomiotta julkisuudessa.
Jos tehdään terrori-iskuja siviilejä vastaan, -
naisia, lapsia, miehiä vastaan, missä päin maailmaa tahansa, -
me saamme ja meillä on velvollisuus osoittaa solidaarisuutta -
vaikkapa nostamalla lipun salkoon.
Jatketaan samasta aiheesta.
Onnistuiko Israel vastaamaan iskuista vastuussa olleille Gazassa?
Niille, jotka olivat vastuussa rakettien ampumisesta Israeliin.
Onnistuiko Israelin operaatio?
Kiitos, että isännöitte jälleen ohjelmaa kanssamme.
Teen kunniaa myös Itävallalle ja Lukas Mandlille -
poikkeuksellisesta tuesta ja ystävyydestä juutalaisia kohtaan.
Jos palataan konfliktiin, sanoisin kenties hieman humoristisestikin, -
että suurin saavutus oli kenties se, että Israel yhtenäistyi taas nopeasti.
Me kaikki ymmärrämme, että kun vastassa on vihollinen, -
joka ei tee eroa vasemmiston tai oikeiston, -
oikeuslaitoksen uudistamisen tai samallaan säilyttämisen välillä, -
ja kyse on juutalaisvaltion olemassaolosta, -
on seistävä yhteisrintamassa.
Juuri sitä nähtiin Israelissa konfliktin aikana -
ja kenties myös sen jälkeen.
Minusta on sanottava, että sotilaallisesti, -
kuten monesti on sanottu, -
mm. eversti Richard Kemp, britti- joukkojen komentaja Afganistanissa, -
on sanonut, että Israelin puolustus- voimat on maailman eettisin armeija.
Mielestäni se päti tähänkin konfliktiin.
Siinä Israelia oli jälleen vastassa terroriryhmiä, -
jotka eivät noudata minkäänlaisia sodankäynnin sääntöjä.
Päinvastoin. Ne piileskelevät siviilien takana.
Silti Israelin onnistui kirurgintarkasti -
eliminoida terroristiset toimijat.
Siitä he ansaitsevat kiitoksen eettisesti ja sotilaallisesti.
Totta kai samaan aikaan tulee siviiliuhreja, -
ja meille sekä varmasti myös Lukas Mandlille ei ole väliä sillä, -
onko uhri israelilainen, palestiinalainen tai joku muu.
Jos menettää henkensä brutaalissa konfliktissa, -
haluamme aina osoittaa sympatiamme.
Mitä tulee EU:n reaktioihin, -
EU oli melko pidättyväinen.
Minusta on tapahtumassa hiljalleen muutos ymmärryksessä.
Mitä tulee mustavalkoisuuteen Venäjän hyökkäyssodassa, -
ei puhuta siitä, että pitäisi olla puolueeton -
tai solmia aselepo tai rauha hinnalla millä hyvänsä.
Minusta tällainen moraalinen selkeys on palannut Eurooppaan jollain lailla, -
ainakin suhtautumisessa Venäjän hyökkäyssotaan.
Mutta samaan aikaan haluaisin nähdä samaa -
reaktioissa Israeliin, parhaaseen ystäväämme Lähi-idässä, -
kun terroristit hyökkäävät sitä vastaan.
Vaikka Eurooppa on menossa oikeaan suuntaan, -
vielä on paljon tekemistä.
Miten EU eli Euroopan unioni -
voisi parhaiten myötävaikuttaa rakentavasti -
turvallisuuden ja rauhan varmistamiseen Lähi-idässä, -
eritoten Israelin ja palestiinalaisten välillä?
Siinä on ainakin kaksi ulottuvuutta.
Kun katsotaan laajaa kuvaa, -
minusta Euroopan unionin pitäisi painottaa paljon selvemmin sitä, -
että emme voi olla puolueettomia tarkkailijoita, -
kun demokraattisiin valtioihin isketään yhä uudelleen. Pitää ottaa kantaa.
Tässä tapauksessa se alkaa siitä, että EU osoittaa ehdotonta tukea -
Israelin demokraattiselle valtiolle.
Palestiinalaisasiassa on mielenkiintoista se, -
että kaikki israelilaiset ystäväni tiedustelu- tai diplomaattiyhteisössä -
eivät juurikaan puhu palestiinalaisasiasta.
He puhuvat vain yhdestä huolesta, Iranista.
Niistä on muodostumassa yksi ja sama ongelma, -
kun nähdään, että Iran käyttää välikäsiä hyökätäkseen Israeliin -
palestiinalaisalueiden erilaisten terroristiryhmien kautta.
Siinä vastaus kysymykseenne liittyy myös siihen, -
miten käsittelemme Irania ja sen ydinuhkaa.
Palaamme siihen ohjelmassa myöhemmin.
Mutta palestiinalaisten osalta -
ei tulisi suvaita minkäänlaista kiihotusta väkivaltaan.
Täällä Lukas Mandl ja monet hänen kollegansa ovat peräänkuuluttaneet -
väkivaltaan lietsovien oppikirjojen rahoituksen lakkauttamista.
Se on lähtökohta, jos halutaan rauhaa.
Puhutaanpa Iranista.
Edustaja Mandl, olemme nähneet hiljattain, -
miten Saudi-Arabia ja Iran ovat palauttaneet suhteitaan -
Kiinan avustuksella.
Iran on kohentanut suhteitaan myös muihin arabimaihin, -
etenkin Persianlahdella Arabiemiirikuntiin.
Uskotko, että sillä voi olla kielteisiä vaikutuksia -
Aabrahamin sopimuksiin?
Voiko se vaarantaa myös -
saudien ja Israelin suhteiden normalisoinnin mahdollisuuden?
Voi, mutta meidän ei saa sallia niiden vaikuttaa kielteisesti.
Mainitsitte Aabrahamin sopimukset. Selitän, mistä niissä on kyse.
Haluan korostaa, että ne ovat ainoa myönteinen geopoliittinen askel -
tällä vuosisadalla toistaiseksi.
Keksiikö joku mitään muuta? Ei.
Ainoastaan Aabrahamin sopimukset tuovat valoa oikeaan suuntaan.
Siksi näiden tapahtumien ei saa antaa vaarantaa Aabrahamin sopimuksia.
Laajassa kuvassa nähtäväksi vielä jää, -
miten vallat, jotka hyökkäävät vapautta ja sivilisaatiota vastaan, -
lyöttäytyvät yhä tiiviimmin yhteen, -
esimerkiksi Iranin ja Putinin valtakoneistot.
Ne ovat yhdistäneet voimansa Ukrainassa.
Siksi vapaan maailman on tiivistettävä rivejään entistä enemmän.
Pitää taistella tarvittaessa -
ja vahvistaa yhteisiä ponnisteluja yhteisten arvojemme puolesta.
Kun puhutaan lyöttäytymisestä yhteen Lähi-idässä, -
täytyy tarkkailla, kuka tukee ketä.
Kuten Tomas Sandell sanoi, Iran käyttää erilaisia välikäsiä -
pääasiassa Israelia vastaan mutta myös meitä kaikkia muita vastaan.
Sitä ei pidä unohtaa. Emme ole ulkopuolisia tarkkailijoita.
Ei. Olemme siinä mukana.
Olemme osa maailmaa, jota vastaan Iran välikäsineen hyökkää.
Siksi meidän pitää toimia täällä yhdessä.
Jatketaan samasta aiheesta. Samaan aikaan Iran on käynnistänyt -
hyökkäyksiä Israelia vastaan monella rintamalla.
Se yrittää houkutella välikäsiään hyökkäämään Israeliin.
Se käyttää myös muita keinoja maailmassa.
Onko mielestänne jo liian myöhäistä?
Maailmassa on kasvava pelko siitä, -
että Iran saa ydinpommin hyvin pian.
Onko liian myöhäistä estää Irania saamasta pommia?
Nythän Israel varoittaa koko maailmaa, -
että niin tapahtuu pian.
Niin. Niiden vuosien aikana, jolloin olemme tehneet Israel-raporttia, -
tämä aihe on noussut yhä uudestaan esiin.
Me varoitamme aina ja kysymme, onko liian myöhäistä.
Totta kai logiikka sanoo, että jos se oli myöhäistä muutama vuosi sitten, -
nyt vasta onkin kiire.
Täytyy muistaa, että kansainvälinen yhteisö, -
mukaan lukien moni Yhdysvaltain presidentti, on vannonut, -
ettei Iran saa milloinkaan ydinasevalmiutta.
Silti näemme, että Iran on -
lähempänä tavoitteensa saavuttamista kuin koskaan.
En näe mitään viitteitä siitä, -
että kukaan muu kuin Israel on valmis -
estämään Irania saavuttamasta tavoitettaan.
Tietysti me tiedämme, ja en ole sotilasasiantuntija, -
mutta tiedämme, että se olisi hyvin monimutkainen operaatio.
Mutta aivan kuten sanoitte, nykyinen pääministeri -
ja Israelin kaikki poliittiset vallanpitäjät ovat tehneet selväksi, -
eivät ainoastaan esittäneet toivetta, vaan vannoneet, ettei niin käy.
Meille se merkitsee sitä, -
että pitää varautua siihen tilanteeseen, -
jossa Israelin täytyisi iskeä ennaltaehkäisevästi -
ja tuhota nämä valmiudet.
Herää kysymys, mitä sen jälkeen tapahtuu.
Miten Iran reagoi?
Miten reagoi kansainvälinen yhteisö, mukaan lukien Euroopan unioni?
Tämä on hyvin vakava asia.
Monen rintaman sota, josta täällä jo puhuttiin, on totisinta totta.
Sitä näkee yhä enemmän paitsi Lähi-idässä myös Euroopassa.
Kiittäisin Euroopan parlamenttia siitä, -
että se jo tammikuussa antoi päätöslauselman, -
jossa se vaati Iranin vallankumouskaartia terroristilistalle.
Neuvosto viivyttelee tässäkin asiassa.
Tiedetään, että ainoastaan yksittäisiä henkilöitä vallankumouskaartista -
on laitettu tuolle listalle, mutta ei koko terroristijärjestöä.
Tässä ei ole aikaa hukattavana.
Minusta on korkea aika.
Kun puhun EU:sta, tarkoitan, -
että korkean edustajan on ryhdyttävä konkreettisiin toimiin.
Ja samaan aikaan kuullaan raportteja ydinsopimuksen mahdollisuudesta.
Myös USA:n suunnalta tulee painostusta.
USA ja Iran ovat yhteyksissä.
EU painostaa, että sopimus pitää solmia.
Kaikki tämä on iso kysymysmerkki.
Niin, ja lisäisin myös, että Iran, niin ihmeellistä kuin se onkin, -
niittää diplomaattisia saavutuksia.
Mietitään valintaa hiljattain YK:n yleiskokouksen varapuheenjohtajaksi.
Minusta kansainvälisen yhteisön tulisi todellakin herätä.
Tämän pitäisi olla vähimmäistaso. Tällaista ei tulisi koskaan tapahtua -
missään olosuhteista, mutta tässä sitä ollaan.
Siirrytäänpä sitten EU―Israel-suhteisiin -
teidän kanssanne, MEP Mandl.
Olette vahvasti mukana tässä aiheessa.
Olette ulkoasiainvaliokunnan jäsen.
Olette puolustus- ja turvallisuus- alivaliokunnan jäsen.
Haluaisin tietää. Olemme kuulleet -
ulkoasioiden korkean edustajan Josep Borellin -
ja Israelin ulkoministerin Eli Cohenin sanovan tapaamisessaan, -
että ensi vuoden EU―Israel- assosiaationeuvoston kokous -
voidaan mahdollisesti järjestää ensi kertaa Jerusalemissa.
Tarkoittaisiko tämä mahdollisuus -
todellista merkkiä EU:n ja Israelin suhteiden kohenemisesta?
Toivon niin. Kollegani ja minä täällä Euroopan parlamentissa -
lähestymme parlamentaarisesti Euroopan komissiota.
Olemme tehneet niin jo vuosia.
Pyrkimyksenä on nostaa assosiaatio- neuvoston kokous kärkiasiaksi.
Sen toteutuminen hyvin pian olisi tärkeää suhteille tulevaisuudessa.
Puheet eivät riitä. Tarvitaan myös toimia.
Assosiaationeuvoston kokouksen lisäksi se merkitsee -
uuden assosiaatiosopimuksen luomista EU:n ja Israelin välille.
Sitä tarvitaan monella alalla. Elämme eri ajalla -
kuin silloin, kun nykyisestä assosiaatiosopimuksesta päätettiin.
Kohtaamme erilaisia kriisejä maailmassa.
Digitalisaatiossa on tapahtunut hurjasti kehitystä, -
samoin monilla muilla aloilla. On siis monia hyviä ja tärkeitä syitä -
luoda uusi assosiaatiosopimus.
Teemme jatkossakin sen eteen työtä parlamentaarisesti.
Odotan, että komissio päättää asiasta pian ja kiireellisesti.
Viime aikoina on nähty myös, -
että Israelin ulkoministeri on tehnyt seitsemän vierailua Eurooppaan -
hyvin lyhyessä ajassa astuttuaan virkaansa joulukuussa.
Sekin todistaa, miten tärkeänä Israel pitää -
suhteitaan Euroopan unioniin.
Mitä mielestänne EU:n pitäisi tehdä -
vahvistaakseen suhteitaan Israeliin?
Sen pitäisi ottaa selvästi kantaa, kuten Tomas Sandell sanoi eri yhteydessä.
Minusta on erittäin vakuuttavaa, että Israelin ulkoministeri Eli Cohen -
vieraili seitsemässä eurooppalaisessa pääkaupungissa. Se on selvä merkki.
Myös Itävallassa. - Myös Wienissä.
Minullakin oli kunnia tavata hänet.
Me tartumme tähän kädenojennukseen, -
jotta voimme luoda parempia suhteita.
Kun sanon "me", toivon voivani puhua -
kansalaisia edustavan Euroopan parlamentin enemmistön puolesta.
Toivon, että se pätee myös Euroopan komissioon.
On tärkeää ottaa selvä kanta, kuten Tomas Sandell sanoi.
Pitää ymmärtää, että Israel on vahva kumppani.
Israelin ystävät ovat ystäviämme, -
ja sen viholliset eivät voi olla ystäviämme.
Se on selvää, ei vain yhdestä tai toisesta näkökulmasta, -
vaan kokonaisnäkökulmasta. Israel on Lähi-idän ainoa demokratia -
ja vahva kumppani monilla aloilla -
ja laaja-alaisesti turvallisuuden osalta.
Vuoden päästä järjestetään Euroopan parlamentin vaalit.
Jos pitäisi arvioida parlamentin suhtautumista Israelia kohtaan -
viimeksi kuluneina 4―5 vuonna, mitä sanoisitte?
Se on kiintoisa kysymys sellaiselle kuin minä, -
joka on seurannut EU:n ja Israelin suhteita yli 20 vuotta.
Siinä suhteessa sanoisin, että nämä viisi vuotta ovat olleet plusmerkkisiä.
Yleisarvio on, että EU ja Israel ovat lähentymässä.
Poliittisella johdolla Brysselissä on minusta sen kanssa paljon tekemistä.
Ajattelen Euroopan parlamentin puhemies Roberta Metsolaa -
ja komission puheenjohtaja Ursula von der Leyeniä.
Molemmat ovat vierailleet Israelissa -
viimeksi kuluneen vuoden aikana.
Toivon, että voisin lisätä listalle myös ulkoasioiden korkean edustajan, -
mutta siinä on ikävä kyllä vielä ongelma.
Siinä on vielä vanhan Euroopan asenne Israelia kohtaan.
Mutta yleisesti ottaen Euroopan nykyjohto ymmärtää, -
että tarvitsee lähentyä Israelia.
Näen myös jäsenvaltiotasolla, ja Itävalta on yksi esimerkki, -
mutta on muitakin.
Ehkä en mainitse tässä kovin monia maita, -
mutta esimerkiksi Espanjan kaltainen ongelmallinen maa -
voi hyvinkin muuttaa kurssia kesän aikana.
Minusta se on huomionarvoista. Ruotsikin on ollut -
Israelia kritisoivassa Israel-vastaisessa leirissä, -
mutta sekin on muuttanut kurssiaan. Euroopassa on käynnissä jotain.
Keskustelin David Harrisin kanssa.
Hän on yhteinen ystävämme, entinen Amerikan juutalaiskomitean johtaja.
Hän muistutti, että politiikassa ei ikävä kyllä ole ikinä kyse moraalista.
En usko, että yhtäkkiä on valjennut, -
että meidän pitää seistä lähellä juutalaisia ja Israelia -
eettisten periaatteiden takia, vaan oman edun takia.
Pitää muistaa, että Israel 20 vuotta sitten, -
kun perustimme järjestömme, oli hyvin erilainen kuin Israel tänään.
Walter Russell Mead, The Wall Street Journal -lehden kolumnisti ja tutkija -
toi esiin kirjoituksessaan hiljattain, että nykyään, -
kun tarkastelee USA:n ja Israelin suhteita, -
Israel on supervalta.
Se on aiemmin ollut moraalinen supervalta.
Nykyään yksikään maanosa ja maa ei pärjää -
ilman läheistä yhteistyötä Israelin kanssa.
Sen on vähitellen ymmärtämässä myös ylin johto täällä Brysselissä.
Oletteko samaa mieltä? - Olen.
Pidin erityisesti viimeisestä kohdasta. Se oli selkeästi sanottu ja totta.
Voin vain korostaa sitä.
Kysymys on vaaleista vuoden päästä ja siitä, -
ja mitä me parlamenttina haluamme komissiolta.
Seuraavan komission täytyy osoittaa voimaa ulos päin -
ja vähemmän byrokratiaa ja lisää vapautta sisään päin.
Se tarkoittaa lähentymistä Israelin kanssa -
ja assosiaatiosopimuksen puhaltamista uuteen eloon.
Täytyy myös saavuttaa sellaisia uusia tavoitteita, -
joista emme edes vielä tiedä, -
heti kun uusi komissio asettaa asiat oikeaan tärkeysjärjestykseen.
Sitä parlamentin täytyy peräänkuuluttaa.
Mutta vielä on työtä vuosi jäljellä.
Sitten äänestäjät saavat sanoa painavan sanansa.
Sitten pyrimme kohti voimaa ulos päin, vapautta sisään päin.
Se tarkoittaa lähentymistä Israeliin.
Se tuokin meidät tämän jakson päätökseen.
Tahdon kiittää panelisteja, MEP Lukas Mandlia -
ja Tomas Sandellia ECI-järjestöstä.
Nimeni on Yossi Lempkowicz. Tämä oli Israel-raportti Euroopan parlamentista.
Ennen kuin sanon näkemiin seuraavaan jaksoon, -
pyytäisin kaikkia katsojia -
YouTubessa ja muilla alustoilla jakamaan tätä ohjelmaa -
sekä reagoimaan ja esittämään kysymyksiä.
Kiitos, ja nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Marianne Tenetz