ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
EU―Israel-assosiaationeuvosto kokoontui ensimmäistä kertaa -
Brysselissä kaksi kuukautta sitten.
Tarkoittaako se Euroopan ja Israelin suhteiden uudelleen lämpiämistä?
Se on aiheemme tänään. Mukana keskustelemassa on -
Euroopan parlamentin jäsen Bert-Jan Ruissen.
Hän toimii varapuheenjohtajana -
Euroopan parlamentin suhteista Israeliin vastaavassa valtuuskunnassa.
Ja totta kai Tomas Sandell ECI-järjestöstä. Tervetuloa!
Edustaja Ruissen, on ilo saada teidät taas ohjelmaan, -
sillä olette parhaita parlamenttijäseniä -
puhumaan Euroopan unionin ja Israelin suhteista.
EU:n ja Israelin assosiaationeuvoston uudelleen käynnistämisen jälkeen -
ovatko Euroopan unionin ja Israelin suhteen haasteet -
viimeinkin takana päin?
Vai pitääkö asian suhteen olla vielä varovainen?
Kiitos. Ja ennen kaikkea kiitos, että sain tulla ohjelmaanne.
Minulle on ilo olla täällä -
ja keskustella pääasiallisista aiheista EU:n ja Israelin suhteissa.
Kiitos myös, että nostitte esiin tämän hyvin tärkeän kysymyksen -
assosiaationeuvostosta, sillä täällä parlamentissa -
olemme ajaneet sitä aktiivisesti. Eri kollegojen kanssa parlamentissa -
vaadimme assosiaationeuvoston uudelleen koolle kutsumista -
ja tapaamisten aloittamista ensi tilassa.
Vetosimme sen puolesta yhä uudelleen.
Olemme iloisia, että viimein esteet väistyivät -
ja korkeimman poliittisen tason tapaaminen, -
assosiaationeuvoston tapaaminen, toteutui.
Kysyitte, ovatko kaikki vaikeudet nyt selvitetty -
ja voidaanko tätä pitää tavallaan uudelleen syntymisenä.
Näen asian niin, että tämä on todella tärkeä ja ratkaiseva askel -
oikeaan suuntaan.
Neuvoston tapaamiset korkeimmalla poliittisella tasolla -
ovat ratkaisevan tärkeitä -
yhteyksien ja suhteiden edelleen kehittämiselle -
EU:n ja Israelin välillä.
Toisaalta on kuitenkin tiedostettava, -
että EU edelleen syyttää Israelia -
siitä, että rauhanprosessissa ei ole edetty.
Mielestäni kritiikki on yksipuolista ja epäoikeutettua.
Pitää ymmärtää, että tällaisia vaikeuksia on edelleen olemassa -
ja ne vaikuttavat yhä -
EU:n ja Israelin suhteisiin.
Mutta se tosiasia, -
että assosiaationeuvoston tapaaminen järjestyi, -
se todellakin osoittaa, että EU on halukas -
tapaamaan korkeimmalla poliittisella tasolla. Se on tärkeä askel.
Se osoittaa, että Israelin ja palestiinalaisten konflikti -
ei ole enää syynä tämänkaltaisten tapaamisten jäädyttämiselle.
Siksi olen hyvin iloinen assosiaationeuvoston tapaamisesta.
Toivotaan, että se on lähtöpiste -
useampien ja säännöllisten -
assosiaationeuvoston tapaamisten järjestämiselle, -
jotta voidaan vahvistaa ja virkistää EU:n ja Israelin suhteita.
Se on rohkaiseva ensimmäinen askel.
Tarvitaan vielä paljon työtä, -
mutta se on rohkaiseva ensimmäinen askel. - Niin.
Israelilla ja EU:lla on yhteisiä intressejä monilla alueilla, -
joilla voimme tehdä yhteistyötä.
Esimerkkinä innovaatiot, tutkimus ja energia. - Etenkin nyt.
Etenkin nyt, kun puhutaan esimerkiksi kaasusta. Tarvitsemme toisiamme.
Muistetaan myös, että Israel on Lähi-idän ainoa demokratia.
Siinä on yllin kyllin syitä lähemmälle ja...
Vahvemmille suhteille. - Niin, Israelin kanssa.
Kiitos. Se on siis rohkaiseva ensi askel.
Tomas, samaan aikaan kun olemme täällä Euroopan parlamentissa, -
Israelissa käydään hallitusneuvotteluja -
Benjamin Netanjahun johdolla.
Hän on pisimpään Israelin pääministerinä toiminut henkilö.
Jotkut ovat jo esittäneet varoituksia -
hänen nimityksensä suhteen.
Millaisen linjan EU:n pitäisi ottaa Israelin uuden hallituksen suhteen?
Pitäisikö EU:n korottaa ääntä vai tehdä yhteistyötä Israelin kanssa?
Kiitos. On hyvä olla näin hyvässä seurassa.
Kiitos kaikesta siitä hyvästä työstä -
EU―Israel-suhteiden edistämisen eteen.
Haluaisin myös sanoa pari sanaa EU:n assosiaationeuvostosta.
Palaan sitten kysymykseen.
Ensi vuonna vietetään kahta hyvin tärkeää vuosijuhlaa, -
joilla on tärkeä merkitys myös täällä parlamentissa.
Ensimmäinen on Israelin itsenäisyyden 75-vuotisjuhla.
Toinen on se, että tulee kuluneeksi 50 vuotta siitä, kun Euroopan unioni -
tai silloinen Euroopan yhteisö ensimmäistä kertaa -
sopi yhteisestä Lähi-itä-linjauksesta.
50. juhlavuonna on hyvin surullista tajuta, -
että kun jäsenvaltiot tekivät yhteisen päätöksen, -
se tapahtui tilanteessa, jossa niillä ei ollut muuta vaihtoehtoa.
Se oli jom kippur -sodan ja öljykriisin aikaa.
Hyvin hätäisesti ja ainoana keinona -
välttää talouskriisi Euroopassa -
Israel päätettiin heittää susille, -
ja Eurooppa lähti ajamaan omia etujaan.
Minusta se on lähtötilanne EU:n suhteille Israelia kohtaan.
Se oli hyvin surullinen ja valitettava tapa käynnistää suhteet.
Toinen näkökohta on 75. vuosijuhla.
Bert-Jan voi todistaa, että 27. tammikuuta -
on parlamentissa tärkeä päivä. Se on holokaustin muistopäivä.
Muistelemme silloin kuuden miljoonan juutalaisen kuolemaa holokaustissa.
EU ansaitsee kiitoksen siitä, -
että se on antanut päivälle näin tärkeän aseman.
Mutta minusta on eräs toinenkin päivä, jolle pitäisi antaa vastaava asema, -
ja se on 14. toukokuuta gregoriaanisessa kalenterissa.
Se on Israelin itsenäisyyspäivä.
Holokaustin muistopäivälle on annettu erityisasema.
Samaan tapaan tulisi tunnustaa, mitä tapahtui kolme vuotta sen jälkeen, -
kun juutalaiskansa elettyään 2 000 vuotta hajallaan -
sai viimein turvapaikan.
Sitä tulisi juhlia täällä Euroopassa, -
Euroopan sydämessä 75-vuotispäivänä.
Assosiaationeuvoston tapaaminen on hyvä ensiaskel, -
mutta on perustavanlaatuisia ongelmia, joihin pitää tarttua.
Anteeksi, että palasin vielä taaksepäin. - Ei. Se on hyvä näkökohta.
Jos tarkastellaan Israelin uutta hallitusta, -
tämä on tietysti osa yleistä suuntausta länsimaissa, -
että populistiset liikkeet kasvattavat poliittista suosiotaan.
Tässä on tärkeää huomata, -
että Brysselissä ja muualla kukaan ei paheksunut sitä, -
kun edellisessä hallituksessa oli hyvin radikaaleja islamistipuolueita, -
joiden linjaukset olivat ristiriidassa eurooppalaisten arvojen kanssa.
Mutta kukaan ei nostanut sormeakaan eikä nähnyt syytä huoleen.
Minusta uusi hallitus ei ole millään lailla radikaalimpi -
kuin edellinen. Kuten sanoitte, pääministeri Netanjahu -
tunnetaan siitä, että hän pitää väkensä ruodussa.
En siten näe syytä, miksi EU:n pitäisi kantaa suurempaa huolta -
kuin se on aina kantanut.
EU on aina asettanut ehtojaan, olipa hallitus mikä tahansa.
Minusta uutta hallitusta tulisi arvioida sen linjausten, -
eikä henkilöiden perusteella.
Tuo on hyvä vertaus.
Joku syytti uutta Netanjahun hallitusta, -
jo ennen kuin sitä oli edes muodostettu.
Ei kukaan tai lähestulkoon ei kukaan kritisoinut edellistä hallitusta, -
vaikka siinä oli huolestuttavia piirteitä.
Miksei EU kritisoinut sitä, -
vaikka mukana oli puolueita, jotka ovat hyvin lähellä islamisteja?
Kun puhutaan Israelin edellisestä hallituksesta, -
EU näki siinä sellaisen myönteisen piirteen, -
että erilaiset poliittiset puolueet eri poliittisista taustoista -
tekivät töitä yhdessä, -
myös arabiyhteisöä edustavat puolueet.
Se oli minusta myönteinen piirre edellisessä hallituksessa.
Kun puhutaan uudesta hallituksesta, -
minusta on tärkeää arvioida hallitusta, -
ei vain olettamien perusteella, -
vaan sen tekojen perusteella.
Odotetaan, mitä uusi hallitus tekee ja tuo tullessaan.
Toivon todellakin, -
että tilanne Israelissa muuttuisi aiempaa vakaammaksi.
Siellä on viime vuosina järjestetty todella monet vaalit.
Tilanne on ollut aika epävakaa.
Se ei ollut hyvä asia Israelille -
eikä myöskään ulkosuhteille.
Meidänkin oli vaikeaa -
luoda vakaita suhteita Israelin suuntaan.
Suhteista Israeliin vastaavassa valtuuskunnassamme -
meidän pitää neuvotella knesset-jäsenten kanssa.
Mutta joka kerta, kun neuvottelemme, knesset on vaihtunut, -
ja täytyy rakentaa uusia siltoja, ja olemme aina siihen valmiit.
Teroitan kuitenkin aiempaa vakaamman tilanteen merkitystä -
Israelissa, ja toivon, että myös uusi hallinto, -
ja minusta siihen on erinomaiset mahdollisuudet, -
mutta toivotaan, että myös uuden hallinnon aikana -
voimme vahvistaa edelleen suhteita ja rakentaa siltoja -
EU:n ja Israelin välillä.
Aivan. Puhutaan vielä siltojen luomisesta Israelin ja EU:n välille.
Maailma on edelleen järkyttynyt Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan.
Miten sota on muuttanut EU―Israel-suhteita, jos mitenkään?
Minulla ei ole sellaista vaikutelmaa, että sota Ukrainassa -
olisi vaikuttanut Israel-suhteisiimme heikentävästi.
Yhtäältä olen nähnyt kritiikkiä, -
sillä Israelilla on yhä yhteyksiä ja suhteita venäläisiin.
Toisaalta olemme nähneet, -
että Israel on tukenut ukrainalaisia hyvin paljon -
lähettämällä muun muassa humanitaarista apua.
Joidenkin maiden on melko helppo -
ottaa selvästi kantaa tilanteeseen.
Täytyy muistaa, että Israelille tilanne on muita maita mutkikkaampi.
Pitää ottaa huomioon historialliset taustat -
ja erityiset intressit.
Täytyy ottaa huomioon myös Lähi-idän turvallisuustilanne, -
ennen kuin tuomitaan Israel liian heppoisin perustein -
sen kannanotoissa, ajatteluissa ja pohdinnoissa -
sen suhteen, minkä kannan Israelin tulisi ottaa konfliktissa.
Kiitos. Haluatteko kommentoida, miten tilanne on muuttunut?
On totta. Kritiikkiä on esitetty, ja Israelissa ollaan huolestuneita.
Haluttaisiin tehdä enemmän ja auttaa.
Mutta kuten Bert-Jan toi esiin, tilanne on myös sellainen, että...
Pitää muistaa, ettei Israel ole Ruotsi tai Belgia.
Israelin olemassaolo on koko ajan uhattuna, -
ja uhka on viime aikoina vain pahentunut.
Miksi? Koska kansainvälinen yhteisö, myös USA ja eurooppalaiset, -
vetäytyivät Syyriasta. Nyt iranilaisilla on tosiasiallisesti -
vapaa pääsy Syyrian alueelle, -
ja venäläiset hallitsevat ilmatilaa.
Israelilaiset tasapainottelevat veitsenterällä, -
miten he voivat yhtäältä osoittaa solidaarisuutta ukrainalaisille -
ja toisaalta huolehtia turvallisuuseduistaan.
Mieleeni tulee sana 'vastavuoroisuus'.
Jos voisi tarkastella viimeksi kuluneita 75 vuotta -
ja sanoa, että aina kun Israel on ollut vaarassa, -
kansainvälinen yhteisö tuki sitä, Israel tarkastelisi varmasti eri tavalla -
tämänhetkistä tilannetta Ukrainassa.
Mutta tiedämme, että sota toisensa jälkeen Israel on jätetty omilleen.
Israelilaiseen psyykeen on iskostunut, että mitään ei jätetä sattuman varaan.
Kun tämä on sanottu, täytyy muistaa, että on monia muitakin demokratioita, -
jotka ovat ottaneet etäisyyttä konfliktiin.
Se on valitettava tosiasia. Mietitään esimerkiksi Intiaa -
ja muita maita sillä alueella. Eli Israel ei ole ainoa maa, -
joka on ottanut huomioon omat kansalliset etunsa.
Se on hyvä huomio. Kiitos.
Siirrytään sodasta rauhaan.
Euroopan unionissa on aina vallinnut rauha.
Lähi-idässä puolestaan on ollut epävakaita alueita -
ja itse asiassa monia konflikteja.
Se tuo meidät tietysti Aabrahamin sopimuksiin -
ja historiallisiin tilaisuuksiin tuoda Lähi-itään rauha -
suhteiden normalisoinnin kautta -
Israelin ja tiettyjen valtioiden välillä Lähi-idässä.
Menikö EU:lta ohi tämä historiallinen tilaisuus -
käyttää pehmeää voimaansa ja tuoda rauhaa alueelle?
Miten EU voisi enemmän edistää rauhaa -
tai panna täytäntöön esimerkiksi Aabrahamin sopimuksia?
Olen sanonut tässä ohjelmassa aiemmin ja sanon sen jälleen, -
että eurooppalaiset antoivat tilaisuuden kulkea ohi -
ja jäivät paljon jälkeen.
En halua kritisoida Euroopan unionia kovin rankasti.
Olemme aina pitäneet erinomaisena sitä työtä, -
mitä Euroopassa ja maailmalla tehdään antisemitismin torjumiseksi, -
mutta suhtaudun varauksellisesti EU:n vaikuttamiseen Lähi-idässä, -
koska kuten sanoin ohjelmassa jo aiemmin, -
sen ajatus on jo lähtökohtaisesti virheellinen.
Se valitsi 50 vuotta sitten lepyttelyn -
eikä tarkastele, kuka on lähin liittolaisemme Lähi-idässä -
ja mikä on ainoa Lähi-idän maa, -
jolla on samat demokraattiset arvot kuin meillä.
Se, että Aabrahamin sopimukset -
syntyivät väärien johtajien aloitteesta, -
on edelleen asia, josta Bryssel ei mielestäni vieläkään ole päässyt yli.
Tosin nyt kuulen, ja Bert-Jan varmasti tietää asiasta parhaiten, -
että Brysselissä, parlamentissa ja EU-elimissä, pohditaan, -
miten EU voisi toimia asiassa aiempaa aktiivisemmin.
He eivät välttämättä puhu Aabrahamin sopimuksista, -
sillä silloin kunnian saisivat väärät johtajat, -
vaan normalisointiprosessista.
Kirjoitin hiljattain vieraskynä-artikkelin -
"Normalisointi on modernisointia". Otin esimerkiksi Indonesian.
Näemme nyt ja varmasti myös tulevina vuosina, -
että yhä useammat maat liittyvät rauhan ja normalisoinnin leiriin.
Ja minusta tämä on paras edellytys -
läpimurrolle Israelin ja palestiinalaisten neuvotteluissa.
Kun yhä useammat maat lähtevät mukaan normalisointiprosessiin, -
lopulta palestiinalaistenkin täytyy tulla mukaan.
Sitä me kaikki toivomme.
Mitä EU:n pitäisi tehdä enemmän vakauden saamiseksi alueelle?
Pitäisikö EU:n nimetä Aabrahamin sopimukset uudelleen?
Miten EU voisi käyttää pehmeää voimaansa, jotta saavutetaan rauha?
Monet puhuvat rauhasta, mutta harva tekee sen eteen mitään.
Tomas puhui suhteiden normalisoinnista.
Mielestäni se on elintärkeää.
Se on ensisijainen asia.
EU:n vanha narratiivi on aina ollut se, -
että ilman rauhaa palestiinalaisten kanssa -
rauha Lähi-idässä ei ole mahdollinen. Se on vanha narratiivi.
Aabrahamin sopimukset osoittavat, että narratiivi ei pidä paikkaansa, -
sillä nämä maat, myös arabimaat, -
ovat osoittaneet, että kontaktit Israeliin voidaan normalisoida -
ja että konflikti palestiinalaisten kanssa -
ei ole enää este suhteiden normalisoinnille.
Minusta EU:n tulee muuttaa näkemystään.
Meidän täytyy ymmärtää, että todellisuus kentällä on se, -
että palestiinalaishallinto ei ole demokraattinen, -
että palestiinalaisvaltio ei ole elinkelpoinen -
ja että ei ole realistista ajatella, että Israel vetäytyy -
Länsirannalta ja Itä-Jerusalemista.
Pitää ymmärtää, että palestiinalaisalueilla -
tuetaan esimerkiksi terrorismia. Se on todellisuus, -
mutta se ei tarkoita, ettei voi rakentaa siltoja.
Totuus on päinvastainen.
Israelin kanssa voidaan rakentaa siltoja.
Voidaan tukea Aabrahamin sopimuksia -
ja olla niiden suhteen aiempaa aktiivisempi.
Voidaan vahvistaa suhteita, kahdenkeskisiä suhteita, -
EU:sta Israelin kanssa -
esimerkiksi assosiaationeuvostolla kuten ohjelman alussa puhuttiin.
Se on hyvä esimerkki siitä, miten EU voi toimia merkittävässä roolissa -
rauhan edistämisessä alueella.
Kiitos. Eli edelleen on olemassa tilaa ja toivoa.
Tämä oli Israel-raportti Euroopan parlamentista. Olen Marco Gombacci.
Ohjelma on loppumaisillaan. Kiitos, Bert-Jan Ruissen ja Tomas Sandell.
Nähdään ensi kuussa. Hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta!
Ja hyvää hanukkaa! - Hyvää hanukkaa!
Suomennos: Marianne Tenetz