ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Toimiiko YK ristiriidassa itsensä kanssa?
Perjantaina 11.11. YK:n yleiskokous äänesti sen puolesta, -
että Kansainväliseltä tuomioistuimelta haetaan neuvoa antava lausunto -
"Israelin harjoittaman palestiinalaisalueiden, -
mm. Jerusalemin Vanhankaupungin, miehityksen laittomuudesta".
Mutta mitä kansainvälinen laki sanoo Israelin valtion -
ja Jerusalemin Vanhankaupungin oikeudellisesta asemasta?
Tässä Israel-raportissa Euroopan parlamentista -
keskustelemassa on oikeustieteilijä tri Jacques Gauthier Torontosta.
Hän selittää tämän YK-äänestyksen seurauksia.
Eilisiltana hän piti luennon Palestiinan mandaatin 100-vuotisjuhlan kunniaksi.
Tilaisuutta isännöi Euroopan parlamentin jäsen Charlie Weimers, -
joka on isäntämme myös tänään.
Aloitan sinusta, Charlie Weimers.
Mikä sai sinut kutsumaan Jacques Gauthierin -
Euroopan parlamenttiin?
Kiitos, Tomas. Yksi syistä oli tietenkin se, -
että täällä esiintyy Israelin valtion laillisuuden kieltämistä -
ja Israelin mustamaalausta.
Samoin yritetään horjuttaa Israelin oikeutta Jerusalemiin, -
jopa siinä määrin, että kyseenalaistetaan juutalaisten oikeus -
olla siellä, mikä on historiallisesti Jerusalem.
Ajattelin, että olisi erittäin hyvä, -
tarjota Euroopan parlamentin jäsenille mahdollisuus -
kuulla Israelin läsnäolon laillisista perusteista -
paitsi Tel Avivissa myös Jerusalemissa.
Siksi, minusta oli erittäin mielekästä -
isännöidä Tri Gauthierin luentoa eilen.
Olemme erittäin kiitollisia auliudesta ja valmiudesta -
tuoda tämä tärkeä sanoma tänne parlamenttiin.
Jacques Gauthier, jos tekisit yhteenvetoa eilisestä luennosta, -
mitkä olisivat pääkohdat Palestiinan mandaatin merkityksestä nykyajassa?
Kiitos, että pyysitte minut mukaan tähän tärkeään keskusteluun -
eilen ja tänään.
Sata vuotta sitten Kansainliiton neuvosto -
Lontoossa 24. heinäkuuta 1922 -
hyväksyi Palestiinan mandaatin.
Se on todellakin juutalaiskansan Magna Carta, suuri peruskirja.
Se kattaa kansainvälisen lain kannalta merkittävät oikeudet ja velvollisuudet.
Se on lain näkökulmasta perustus kansankodille, -
joka perustettaisiin siihen osaan maailmaa.
Eilen selitin, miksi tämä asiakirja ja oikeudellinen väline on yhä merkittävä.
Se on merkittävä, koska ei ole olemassa lopullista päätöstä -
suhteessa tiettyihin näkökohtiin ja mandaatin alueellisiin ulottuvuuksiin.
Yhtä mittaa väitetään Yhdistyneissä kansakunnissa -
ja näissä Euroopan elimissä, joissa kansat ovat koolla, -
että juutalaiset siinä maassa ovat varkaita, tunkeutujia ja -
ja vallananastajia, eikä heillä yksin- kertaisesti ole oikeutta olla siellä.
Kaikki nämä väittämät ovat lain kannalta merkityksellisiä, -
sillä jos vastaus kysymykseen, onko heillä oikeutta olla siellä -
ja onko heille annettu suvereniteetti, on 'kyllä', -
väittämät ovat vääriä ja perusteettomia.
Jotta voi vastata näihin kysymyksiin, täytyy palata historiassa taaksepäin.
Täytyy palata Balfourin julistukseen, -
joka oli Britannian sota-ajan hallituksen sitoumus vuonna 1917.
Se oli juutalaisille annettu lupaus siitä, että tuetaan sionistiliikettä -
ja juutalaisten kansallisia pyrkimyksiä. Aiemmin vuonna 1896 -
Herzl oli julkaissut pamfletin, jossa hän lausui ja päätteli, -
että tarvitaan joku ratkaisu -
julmuuksiin ja kammottaviin ongelmiin, joita juutalaiset kohtaavat.
Herzlin ratkaisu oli sama kuin pamfletin nimi, Juutalaisvaltio.
Vuonna 1897 Baselin konferenssissa hyväksyttiin ohjelma, -
joka tuki tätä näkyä ja ratkaisua.
Ratkaisu kansakuntien ongelmiin juutalaisten kanssa -
oli juutalaisvaltion perustaminen.
Balfourin julistus sanoi käytännössä: "Me kannatamme tätä näkyä.
Tuemme tätä toimintalinjaa." Ongelma oli se, että vuonna 1917 -
briteillä ei ollut oikeutta Palestiinaan eikä se ollut brittien hallussa.
Mutta pitää katsoa, mitä sitten tapahtui. Turkkilaiset kukistettiin.
Vuonna 1918 tehtiin aseleposopimus. Ja Pariisin rauhansopimus käsitteli -
turkkilaisten hyökkäyksen ja heidän aloittamansa sodan seurauksia.
Pariisin rauhankonferenssista seurasi se merkittävä seikka, -
että arabeille annettiin mahdollisuus esittää kansalliset vaatimuksensa.
Ja arabit esittivät vaatimuksensa -
liittoutuneiksi päävalloiksi kutsuttujen maiden ryhmälle.
Se on hyvin tärkeää oikeudellisesti, -
koska sillä ryhmällä oli laillinen määräämisvalta.
Se sai turkkilaisilta omistusoikeuden, -
jonka se puolestaan antoi juutalaisille ja arabeille.
Arabit vaativat valtavaa osuutta entisestä ottomanien alueesta -
pois lukien Palestiina ja tunnustaen tosiasiassa vaatimukset, -
joita samassa konferenssissa esitti Sionistijärjestö.
Sionistijärjestö sanoi vaatimuksessaan selvästi: -
"Tunnustaa meidän historiallinen yhteytemme ja linkkimme maahan.
Antaa meidän muodostaa uudelleen se, mikä meillä oli ennen."
Eli: täytyy tietää, mitä siellä oli, antakaa muodostaa uudelleen.
Pariisin konferenssin jälkeen vallat kokoontuivat uudelleen -
pohtimaan ja päättämään, miten vaatimuksiin vastataan.
San Remo, huhtikuu 1920. Määrittävä hetki oikeudellisesti, käännekohta.
Nämä vallat olivat päättäneet kuunnella -
ja antaa tunnustuksen Sionistijärjestön esitykselle, -
ja nyt ne päättivät omaksua Balfourin julistuksen toimintalinjan -
ja viedä sen kansainväliseen lakiin. He päättivät 25. huhtikuuta 1920 -
Villa Devachanissa San Remossa suostua vaatimuksiin ja pyyntöihin.
Ja he myönsivät saman myös arabeille. Valtavat alueet.
Suuri tapahtuma historiassa myös arabeille.
Sitä seurasi Sèvresin sopimus turkkilaisten kanssa elokuussa 1920.
Siinä toistetaan kaikki San Remon päätökset, -
Balfourin julistuksen toimintalinjan sanamuodot.
Toimintalinja siunattiin ja omaksuttiin juhlallisesti.
Siinä sanotaan selvästi: -
"Alueiden omistusoikeus siirtyy päävalloille."
Sitten Kansainliiton peruskirjan termien nojalla, -
artiklassa 22 Kansainliiton peruskirjassa, -
jossa muodostettiin uusi kansojen liitto, -
ensimmäinen iso sopimuksin perustettu kansainvälinen järjestö, -
artiklassa, jossa sen sijaan, että vietäisiin suvereniteetti ja valta -
hävinneiden turkkilaisten ja saksalaisten alueilla, -
liittoutuneiden päävallat perustavat "pyhän luottamuksen" järjestelmän.
He sanoivat olevansa huoltajavaltioita, -
mutta alueet kuuluvat Irakin, Syyrian ja Libanonin asukkaille -
ja Palestiina kuuluu juutalaisille. Sitä seurasi Palestiinan mandaatti.
Tämä asiakirja omaksuttiin sata vuotta sitten.
Lontoossa kahdeksan Kansainliiton neuvoston jäsenmaata -
omaksuivat 24. heinäkuuta 1920 St Jamesin palatsissa, -
joka nähtiin hiljattain, sillä siellä Charles julistettiin kuninkaaksi.
Mutta niinä päivänä he kokoontuivat siellä.
Espanja, Belgia, Brasilia, Kiina, Brittiläinen imperiumi, -
Ranska, Italia ja Japani päättivät, että se on nyt osa kansainvälistä lakia.
Siinä asiakirjassa, mandaatissa, ratkaiseva pykälä on artikla 2.
Siinä sanotaan, että huoltajavaltio on vastuussa -
juutalaiskansan kansalliskodin perustamisesta Palestiinaan.
Juutalaisille annettiin poliittiset oikeudet edellyttäen, -
että muiden, mm. arabien, kansalais- ja uskonnollisia oikeuksia suojellaan.
Siinä viitataan johdantoon, jossa sanotaan nimenomaisesti, -
että tunnustetaan historiallinen yhteys -
ja annetaan oikeus uudelleen muodostaminen.
Sen tähden tänä päivänä meidän pitää kysyä, -
onko YK:n kanta sen turvaneuvoston joissain päätöslauselmissa, -
joissa sanotaan käytännössä, ettei juutalaisilla ole oikeutta asua -
ja pitää yhteisöjä osissa entisen Palestiinan rippeitä.
Palestiinasta kaksi kolmasosaa otettiin pois osana jakamispäätöstä, -
jonka neuvosto teki Genevessä.
Kysymys kuuluu siis, voimmeko pitää nämä lupaukset juutalaiskansalle -
ja odottaa, että heidän pitää lähteä pois -
Palestiinan pyhiltä alueilta, jossa he nyt ovat. Vastaus on: "ei".
Kiitos. Jos joku haluaa kuunnella luennon kokonaisuudessaan, -
toivon mukaan pystymme julkaisemaan koko tallenteen, -
sillä 30 vuoden tutkimustasi ei voi kiteyttää muutamaan minuuttiin.
Charlie, myös Tukholmassa on tapahtumassa muutoksia -
tällä rintamalla, kun Ruotsiin on saatu uusi hallitus.
Kertoisitko, miten se vaikuttaa näkemykseen etenkin Jerusalemista?
Ehdottomasti. Tahdon ensin sanoa, -
että yksi tärkeä näkökulma äsken kuulemaamme on se, -
että nämä päätökset on koonnettu laiksi entistä vahvemmin -
Kansainvälisen tuomioistuimen päätöksissä, joissa vahvistetaan, -
että Kansainliitto on elin, joka voi säätää kansainvälisen lain.
Minusta se on tärkeimpiä näkökohtia, -
että kaikki, mitä sen jälkeen tulee, on vähemmän tärkeää -
kuin tämä päätös, joka silloin tehtiin.
Sen tajuaminen todella -
olisi todellinen vahvuus -
meille, jotka uskomme historiallisen yhteyden toteamiseen -
Israelin maan, Palestiinan maan, ja juutalaiskansan välillä.
Ruotsissa on minusta toiveita paremmasta Israel-linjasta.
Olemme luopuneet hallituksesta, -
joka teki mielestäni ja puolueeni mielestä virheellisen päätöksen -
tunnustaa Palestiina.
Nyt meillä on hallitus, jossa neljästä puolueesta kolme -
kannattaa lähetystön siirtämistä sinne, minne se kuuluu, Jerusalemiin.
Ja tämä on hallituskoalitio, -
joka haluaa vahvistaa Ruotsin ja Israelin suhteita -
ja jossa on monia poliitikkoja, jotka ovat minun tavoin käyneet Israelissa -
ja muodostaneet suhteita israelilaisiin puolueisiin.
Osa niistä on oppositiossa viime vaalien jälkeen.
Toiset, kuten puolue, jonka kanssa itse toimin, on enemmistönä.
Tämä on todella hyvää.
Ruotsi on siirtynyt miinus-sarakkeesta plus-sarakkeeseen.
Ja mielestäni se on hyvä uutinen myös Ruotsin juutalaisille, -
sillä tämä hallitus on sitoutunut taistelemaan poliittista islamia -
ja islamismia vastaan, ja se vaikuttaa hyvin myönteisesti -
juutalaisten tilanteeseen Ruotsissa.
Kiitos, Charlie.
Väitöskirjassasi tarkastelit Jerusalemin Vanhaakaupunkia.
Monet kansainvälisessä yhteisössä pitävät sitä laittomasti miehitettynä.
Onko tämä näkemys sopusoinnussa kansainvälisen lain kanssa?
Uskon, että ajattelet eri tavalla.
Kysymys on lyhyt, mutta vastaus on monimutkainen.
Kirjoitin tätä väitöskirjaa 20 vuotta vastatakseni kysymykseen, -
kenellä on suvereniteetti Jerusalemin Vanhassakaupungissa.
Miksi keskittyä Vanhaankaupunkiin?
Vanhakaupunki on muurilla ympäröity kaupunki Jerusalemin sisällä.
Jos tarkastelee muurilla ympäröityä kaupunkia, -
se oli koko Jerusalem yli 1 900 vuoden ajan.
Muurin ulkopuolella ei ollut juuri mitään.
Se on pohjimmainen kiistakapula. Se on pyhin ja kiihkeimmin tavoiteltu osa.
Jos palataan siihen, mitä Charlie sanoi hetki sitten, -
Kansainliitto lakkautettiin, ja perustettiin Yhdistyneet kansakunnat.
YK:n peruskirjan artikla 80 erittelee, että kaikkia oikeuksia, -
jotka kansoille on annettu ennen YK:n peruskirjan voimaantuloa, -
tulee kunnioittaa laissa. Se on artikla 80.
Äsken jäi mainitsematta San Remon konferenssista asia, -
ja joka liittyy myös kysymykseesi Jerusalemista.
San Remossa keskustelua johti lordi George -
useiden muiden, mm. Ranskan pääministeri Millerandin kanssa.
Lordilta kysyttiin, mitä hän tarkoittaa Palestiinalla.
Hän vastasi: "Daanista Beersebaan".
Se on tunnettu Raamatun kuvaus Pyhästä maasta.
Kun Ranskan pääministeri esitti lisää kysymyksiä, -
lordi George otti esiin kartan.
Se oli kartta 34 alueesta, josta puhumme, Palestiinasta.
Kartta 34. Hän sanoi: "Tämä juutalaiskansalle annetaan.
Maa Jordanin itäpuolella ja maa Jordanin länsipuolella."
Sen oli määrä olla juutalaiskoti.
Jerusalem on keskellä sitä aluetta.
Jos kysyy, kuinka vahva on yhteys -
Jerusalemin ja juutalaiskansan välillä, -
yritin tiivistää sen 200 sivuun, mutta tarvitsin 3 000 sivua, -
koska yhdyssiteet ja verkostot ovat niin syviä ja laajoja.
Joten miten olisi edes mahdollista ottaa sellainen kanta, -
jos tavoittelee oikeudenmukaisuutta ja toimii hyvässä uskossa, -
että kunnioitamme sitoumusta suhteessa historialliseen yhteyteen.
Olemme tunnustaneet yhteyden ja olemme hyväksyneet, -
että kotimme tulee rakentaa näiden periaatteiden varaan.
Jerusalem oli ydin, sydän, sielu -
juutalaisvaltiossa menneinä aikoina.
Joten tänään otan sen kannan, joka, silloin kun tehtiin päätökset -
muodostaa mandaattialue juutalaiskansalle.
Jos lukee... Tämä on kopio alkuperäisestä, -
joka allekirjoitettiin 24. heinäkuuta.
Tässä on noin 30 viittausta juutalaiskansaan ja sen oikeuksiin, -
mutta vain muutamia asukkaisiin, koska heidän oikeuksiaan, -
erityisesti uskonnollisia oikeuksia ja oikeuksia pyhättöihin, tulee suojella, -
mutta maa on juutalaisten. Jerusalem, sydän ja sielu, -
oli ehdottomasti oleva osa juutalaisvaltiota.
Tiedämme, että myöhemmin tuli jakopäätöslauselma.
Yleiskokous hyväksyi sen.
YK:n yleiskokous ei voi laatia sitovia päätöslauselmia.
Turvallisuusneuvoston tietyt päätöslauselmat voivat olla sitovia, -
mutta jakopäätöslauselma olisi ollut sitova vain, -
jos sekä juutalaiset että arabit olisivat hyväksyneet sen.
Jakopäätöslauselmassa ei pohdittu sitä, -
että Jerusalem olisi osa arabivaltiota. Se jäisi erillisalueeksi.
Joten edes se ei ole perustelu väitteille, -
että koko Jerusalemin pitäisi olla osa sitä valtiota.
Kiitos. Euroopan parlamentissa ei ole pulaa mielipiteistä ja näkemyksistä -
Jerusalemiin tai juutalaisvaltioon liittyvissä asioissa.
Onko jäsenillä mielestäsi riittävästi tietoa, -
jotta he voivat tehdä päätöslauselmia ja esittää vahvoja mielipiteitä?
Ja toiseksi mikä jäi erityisesti mieleesi eilisestä luennosta?
Oliko siinä joitain sinulle uusia asioita?
Uskon, että niille, joilla ei ole mahdollisuutta -
lukea 300:aa tai 2 000:ta sivua tekstiä -
juutalaiskansan ja Jerusalemin yhteydestä, -
voin suositella laulua "Kultainen Jerusalem", -
jonka esittää Ofra Haza.
Se on hyvä yhteenveto tästä erittäin tiiviistä yhteydestä.
Ja sanoisin, että tässä talossa -
on paljon argumentteja, joita rakennellaan -
hyvin modernille tulkinnalle tilanteesta.
Ei oteta olleenkaan huomioon näitä hyvin tärkeitä näkökohtia, -
joita tohtori Gauthier esittää. Ja kuten sanoin, -
minusta on hyvin järkevää mennä lähteille ja nähdä, -
mikä oli perustus tulevalle Israelin valtiolle -
ja mikä oli oikeudellinen perustus.
Se on hyvin selvää. Minulla on se tässä.
Suosittelen tekstin lukemista, sillä tässä sanotaan selvästi, -
että tästä tulee juutalaiskansan koti.
Siinä tunnustetaan myös, mikä juutalaisjärjestö, -
huolehtii valmisteluista ennen valtion perustamista.
Se on hyvää lukemista kaikille, -
jotka haluavat puolustaa Israelin laillisuutta.
Odotan jo innoissani, että saan lukea tohtori Gauthierin koko kirjan.
Rohkaisen kaikkia Israelin ystäviä, -
lainsäätäjiä ja kaikkia muitakin, -
hankkimaan sen viiteteokseksi, jotta voi tarkistaa asioita, -
kun näkemyksiä haastetaan. Se on yksi asia, jonka opin.
Aikaa on enää muutama minuutti.
Se osoittaa vain keskusteluohjelman rajallisuuden, -
kun yrittää käsitellä mutkikkaita aiheita, kuten Jerusalemia.
Palataanpa vielä YK:hon ja Kansainväliseen tuomioistuimeen.
Voisitko selittää, mikä on niiden merkitys -
kansainvälisen lain muodostamisessa? Niiden neuvoa-antavat lausunnot -
vaikuttavat hyvin viattomilta, tieteellisiltä ja tarkoilta.
Ja sitten on YK:n yleiskokouksen päätöslauselmia.
Mikä on niiden merkitys?
Ovatko YK:n yleiskokouksen päätös- lauselmat oikeudellisesti sitovia?
Ne eivät ole oikeudellisesti sitovia, -
elleivät ne sitten koske YK:n omia hallinnollisia kysymyksiä.
YK:n peruskirjan laatijoiden tarkoitus oli, -
että yleiskokouksesta ei tule kansainvälistä parlamenttia, -
joka voi määrätä maille periaatteita, sääntöjä ja lakeja. Piste.
Eli kun päätetään pyytää lausuntoa Kansainväliseltä tuomioistuimelta, -
niin kuin hiljattain tehtiin, se on mielestäni merkki siitä, -
että päättäjät eivät ymmärrä ja tiedä historian merkkitapahtumia.
Sen seurauksena poliittisia narratiiveja esitellään -
niin kuin ne olisivat oikeudellisesti perusteltuja.
Ne ovat ainoastaan poliittisia väittämiä, -
eivät oikeudellisesti perusteltuja. Kun Kansainvälinen tuomioistuin -
tulee mukaan ja antaa neuvoa-antavan lausunnon, -
se ei ole sitova. Se ei tule sitomaan Israelia.
Se ei ole pätevä eikä millään muotoa sitova.
Mutta palestiinalaiset ovat vuosien ajan käyttäneet -
YK:n yleiskokouksen päätöslauselmia -
ja esimerkiksi tuomioistuimen neuvoa-antavaa lausuntoa -
muurista vuonna 2004.
He kulkevat ympäriinsä, puhuvat muille ja sanovat: "Tämä on laki.
Tämä on sitova päätös." Ja valitettavasti, -
kun YK:n prosesseja ja rakennetta ei ymmärretä, -
ihmiset uskovat, että nämä virheelliset väittämät ovat laki.
Esimerkiksi viittaus vihreään linjaan -
monen monituisissa YK:n päätöslauselmissa on röyhkeä.
Vihreä linja ei ole mitään muuta kuin aselepolinja, -
josta Transjordania ja Israel sopivat itsenäisyyssodan jälkeen.
Se on asiakirjassa. Siinä sanotaan: "Emme ylitä näitä rajoja."
Siinä ei puhuta rauhasta. Se on aseleposopimus, -
jossa molemmat osapuolet sitoutuvat pidättäytymään vihollisuuksista.
Mitä Jordania teki vuonna 1967 tästä v:n 1949 sopimuksesta huolimatta?
Se hyökkäsi Israeliin uudelleen.
Käykö oikeudellisesti mitenkään järkeen -
luottaa vihreään linjaan sen jälkeen, mitä Jordania teki vuonna 1967?
Ei ehdottomasti. Sitä rajaa ei milloinkaan tarkoitettu -
suvereniteetti- ja omistusoikeuden lähteeksi.
Silti YK:n päätöslauselmissa alinomaa viitataan vihreään linjaan, -
mikä on täysin merkityksetön kansainvälisen lain näkökulmasta.
Kiitos. Se oli varmasti katsojistakin hyvin selventävää.
Meillä on pari minuuttia aikaa. Saat ruhtinaallisesti minuutin.
Mitä Euroopan parlamentti sinä mukaan lukien voi tehdä, -
jotta Israelia kohdellaan kansainvälisessä yhteisössä reilusti?
Meidän pitäisi viitata paremmin näihin oikeudellisiin asiakirjoihin, -
joista tri Gauthier on puhunut.
Olemme tehneet niin liian harvoin. Se on yksi asia.
Toinen asia, mikä meidän pitää tehdä, on painostaa järjestöjä, -
jotka rahoittavat esimerkiksi palestiinalaishallinnon oppikirjoja, -
koska oppikirjat kieltävät tyystin Israelin valtion laillisuuden -
ja historialliset tosiasiat -
sekä herjaavat juutalaisia antisemitistisesti.
Sen tämä parlamentti voisi tehdä. Olemme ponnistelleet aika paljon, -
jotta rahoituksia jäädytettäisiin -
kunnes palestiinalaishallinto alkaa noudattaa kansainvälisiä normeja.
Rauhan rakentaminen edellyttää sitä, -
että nuoriso kasvatetaan suvaitsevaisiksi. Siinä on vielä työtä.
Kiitos, tohtori Gauthier, että tulit Torontosta asti Brysseliin.
Kiitos, Charlie Weimers, että isännöit meitä tänään -
ja etenkin Palestiinan mandaatin 100-vuotistapahtumassa. - Kiitos.
Jos haluat lisätietoja tästä aiheesta tai muista Israel-asioista, -
käy verkkosivuillamme ec4i.org.
Nimeni on Tomas Sandell. Tämä oli Israel-raportti. Nähdään ensi kuussa!
Suomennos: Marianne Tenetz