ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:N JA ISRAELIN SUHTEET
Elämme erittäin vaikeita aikoja.
Kahden pandemiavuoden jälkeen -
Ukrainassa, Euroopan sydämessä, syttyi sota.
Se aiheuttaa energia-, humanitaarista ja ruokakriisiä.
Tässä hyvin epävakaassa ja epävarmassa maailmassa -
Euroopan unionin tarvitsee löytää -
uusia kumppaneita ja uusia vakaita liittolaisia.
Ja mikäpä muu maa kuin Israel on osoittanut olevansa vakaa -
hyvin vaikealla alueella ja hyvä kumppani myös vaikeina aikoina?
Tässä Israel-raportissa keskustelemme tänään -
EU:n ja Israelin suhteesta.
Tänään meillä on vieraana Lukas Mandl, MEP Itävallasta.
Tervetuloa! - Kiitos.
Ja tervetuloa jälleen, Tomas Sandell ECI-järjestöstä.
Aloitetaan sinusta.
Euroopan parlamentin puhemies Roberta Metsola -
vieraili viime viikolla Israelissa. Hän puhui knessetissä, parlamentissa.
Kahden viikon kuluttua -
myös Ursula von der Leyen matkustaa Israeliin.
Mikä on muuttunut? Mitä sellaista on tapahtunut, -
että Israelin alue ja valtio on alkanut kiinnostaa vierailukohteena -
Euroopan unionin ylintä johtajistoa?
Kiitos, että sain tulla ohjelmaan. Sen, mitä juuri sanoit, -
tulisi olla itse asiassa normaalitilanne.
Kehitys viime viikkojen aikana on ollut hyvin myönteistä.
Euroopan parlamentin puhemies Roberta Metsola -
puhuu eurooppalaisten, EU:n kansalaisten, puolesta.
Parlamentti edustaa kansaa.
Komission puheenjohtajan vierailu, komissaari Várhelyin monet vierailut -
ja erityisesti parlamentaarikkojen vastavuoroiset vierailut.
Johdan parlamentissa Transatlanttiset Israelin ystävät -ryhmää, -
joka on parlamenttien välinen ryhmä.
Tämä kaikki on erittäin tärkeää.
Metsola vieraili myös Jad Vashemissa.
Varmasti myös muut kunnioittavat holokaustin, šoan, uhrien muistoa.
Se on tärkeää minulle itävaltalaisena ja kaikille eurooppalaisille.
On hyvin tärkeää vahvistaa siteitä tärkeimpiin liittolaisiimme -
etenkin tällaisina aikoina, joita nyt elämme, -
kun Euroopassa soditaan ja maailmassa on paljon jännitteitä.
Ja Lähi-idässä Israel on ainoa kumppanimme, -
jossa on demokratia, oikeusvaltioperiaate ja arvot, -
jotka ovat yhteneväiset lännen ja vapaan maailman kanssa.
Siksi meidän pitää vetää yhtä köyttä -
ja rakentaa lisää yhteistyön mahdollisuuksia.
Israel luo tietenkin turvallisuutta.
Se on asia, jota tulee aina painottaa ja ymmärtää, -
ja jossa tulee tehdä yhteistyötä. On myös muitakin aloja, -
kuten innovaatiot, akateeminen maailma ja turismi.
Niillä Euroopan unionin ja yleisesti Euroopan ja Israelin suhteita -
tulisi lujittaa, ja siihen tulisi Euroopan unionin edustajien -
kaikilla tasoilla myötävaikuttaa.
Erittäin kiintoisaa. Mainitsit tärkeän asian, innovaatiot.
Pandemian aikana huomattiin, -
että Eurooppa on siirtänyt strategista tuotantoa Kiinaan, -
joka osoittautui epäluotettavaksi kumppaniksi.
Siinä Israel voi olla hyvin merkittävässä roolissa.
Luotettavuus. Tämä on juuri se asia, kuten mainitsit.
Meillä on globaali talous ja tietyssä suhteessa globalisoitunut maailma.
Kaikkialla ei samalla tavalla painoteta ihmisarvoa tai yksilönvapautta -
kuin Euroopassa ja vapaassa maailmassa, jossa ne ovat ydinarvoja.
Luotettavuus näissä yhteyksissä kaikkialla maailmassa on tärkeää.
Israel on ollut jo vuosikymmeniä luotettava kumppani sillä alalla.
Innovaatioissa ja hankinnoissa Euroopan unioni pyrkii -
niin kutsuttuun strategiseen autonomiaan.
Se on sotilaallinen ja turvallisuuspoliittinen kysymys -
ja erityisesti kysymys on toimitusketjuista.
Kysymys on siitä, että pystyy auttamaan itse itseään kriiseissä, -
kuten pandemiassa, sodassa nyt ja todennäköisesti nälkäkriisissä -
tulevana syksynä ja talvena.
Meidän pitää valmistautua siihen ja sen seurauksiin, -
kuten muuttoliikekriisiin Pohjois-Afrikasta.
Tämä on äärimmäisen iso huoli.
Näissä asioissa kukaan ei pärjää yksin.
Meidän täytyy tehdä yhteistyötä luotettavien kumppanien kanssa.
Israel on kaikessa tässä todellakin luotettava kumppani.
Kiitos. Hyvin kiintoisaa.
Israelia siis pidetään luotettavana kumppanina.
Monet korkean tason EU-viranomaiset vierailevat Israelissa.
Mutta minulla on edelleen epäilyksiä, sillä EU―Israel-assosiaationeuvostoa -
ei ole otettu takaisin käyttöön. Miksei, ja mikä on neuvoston tulevaisuus?
Aivan. Kiitos, että olet jälleen ohjelmassa.
Kiitos myös Lukas Mandlille.
Täytyy sanoa, kun keskustelemme EU:n ja Israelin suhteista, -
että Euroopassa ei ole monta yhtä luotettavaa kumppania kuin Itävalta.
Meillä on siis monia syitä olla kiitollisia -
Lukas Mandlin työstä täällä parlamentissa -
mutta myös erittäin hyvistä suhteista Wienissä, joten kiitos.
Miksi sitten vastarinnan pesäkkeitä ja ongelmia esiintyy edelleen?
Lukas Mandl selitti hyvin tilanteen, -
miksi on kannattavaa vahvistaa suhteita Israeliin.
Asiasta ei ole kahta sanaa.
Uskon EU:n olevan edelleen jämähtänyt menneeseen.
Sattumoisin kävin tänään hyvin kiintoisan keskustelun -
Euroopan ulkosuhdehallinnossa.
Asioista puhutaan hyvin monesti edelleen -
samalla tavalla kuin 20 ja 30 vuotta sitten.
Sanoin ulkosuhdehallinnon virkamiehelle, -
että ajattelua pitää uudistaa.
Asiat ovat muuttuneet paitsi 20 vuodessa myös ihan viime vuosina.
Lähi-itä ei ole enää sama.
Maailma muuttuu tämänhetkisen kriisin ja sen seurausten myötä, -
ja meidän pitää olla innovatiivisia.
Jos tuon saman kysymyksen esittää täällä Brysselissä, -
standardivastaus on se, että asia on kytköksissä rauhanprosessiin.
Se oli aikaisemmin yleinen kanta myös arabimaailmassa.
Mutta arabimaat, kuten Persianlahden maat, -
pystyivät ylittämään sen ja näkemään, -
että erillisrauha palvelee paitsi Israelin myös heidän etujaan.
Silloin erityisesti Euroopan tulisi tajuta, että on koittanut hetki, -
kun tulee hylätä muut ehdollisuudet ja sanoa: -
"Me tarvitsemme teitä. Meidän pitää lujittaa suhteitamme."
Ja assosiaationeuvosto on symbolisesti ja käytännöllisestikin -
erittäin hyvä ilmaisu luottamuksesta -
ja sitoutumisesta suhteiden lujittamiseen.
Uskotko, että assosiaationeuvosto kutsutaan uudelleen koolle?
Sanotaan näin. Vielä eilen olin hyvin optimistinen.
Mutta ulkosuhdehallinnossa käymäni keskustelun jälkeen -
ja kuultuani ajatuksia tahoilta, joita yhä kutsun vastarintapesäkkeiksi, -
en ehkä ole enää yhtä toiveikas. Mutta pitää ottaa huomioon se, -
että EU:n puheenjohtajuus on nyt Tšekillä kuusi kuukautta.
Se on ainutlaatuinen tilaisuus.
Tšekkiähän pidetään Itävallan ohella -
yhtenä historiallisesti suurimpina Israelin ystävinä.
Mielestäni siis Prahassa varmasti -
mutta myös muissa pääkaupungeissa toivotaan, -
että viimein tulee läpimurto. Toivotaan, että niin käy.
Israel-suhteiden lujittamista kohtaan on Brysselissä siis vastustustakin.
Täällä on innokkaita vastustajia. Kerromme joitain nimiä pian.
Valitettavasti vastustusta on.
Muutenhan assosiaationeuvosto olisi jo kutsuttu uudelleen koolle -
ja olisi laadittu uusi assosiaatiosopimus.
Assosiaatiosopimus Israelin kanssa on pitkälti vanhentunut.
Se on laadittu ennen nykyisiä vakavia kriisejä, -
ennen finanssikriisiä ja muuttoliikekriisiä, -
joka kosketti Eurooppaa ennen pandemiaa ja sotaa, -
digitalisaation ja tekoälyn ymmärtämistä -
sekä hybridisodankäynnin, disinformaation -
ja ulkomaisen sekaantumisen aikakautta.
Olemassa on monia alueita, jotka täytyisi ottaa mukaan -
uuteen assosiaatiosopimukseen Israelin kanssa.
Nyt on korkea aika kutsua assosiaationeuvosto koolle.
Naapuruuspolitiikasta vastaava komissaari Várhelyi kannattaa sitä.
Tuen häntä parlamentaarisesti vastuussa olevana komissaarina.
Tšekin puheenjohtajuus voi todella edesauttaa -
sen toteutumista.
Mutta totta kai aina on vastustajia, -
jotka haluavat ajaa omaa kantaansa läpi.
Miksi vastustusta on?
Sitä oikeastaan pitäisi kysyä niiltä, jotka vastustavat.
Tämä ohjelma ja monet muut meitä varten muodostetut foorumit -
vahvistavat ystävyyttä ja yhteyksiä toden teolla.
Ne korostavat Israelin merkitystä maailmanlaajuisesti.
Israel on monissa asioissa paljon vikkelämpi ja nopeampi -
kuin jotkin EU-jäsenmaat.
Esimerkki läheltä päivittäistä työtäni on Kosovon tunnustaminen.
Kosovo on Euroopan nuorin valtio. Se on selvästi osa poliittista länttä.
Kosovoon kohdistuu nyt uhka -
Euroopan maaperällä riehuvan sodan laajemmassa yhteydessä.
Ja juuri Israel oli se, joka tunnusti Kosovon.
Viisi Euroopan unionin jäsenmaata ei ole vieläkään tunnustanut -
Euroopan nuorinta valtiota, Kreikka, Kypros, Romania, Slovakia ja Espanja.
Meidän täytyy nostaa esiin tämänkaltaisia Israelin toimia, -
jotka palvelevat Euroopan ja eurooppalaisten etuja enemmän -
kuin joidenkin EU-jäsenmaiden toimet.
Erittäin kiintoisaa.
Euroopan parlamentin jäsen Lukas Mandl -
sanoi jotain tärkeää siitä, mikä tulisi tuoda ajan tasalle, -
taistelu disinformaatiota ja ulkomaiden sekaantumista vastaan.
Tässä suhteessa Eurooppaan vaikuttaa erityisesti yksi valtio, Iran.
Voimme mitä luultavimmin oppia siitä jotain Israelilta.
Ehdottomasti. Ja kun Iran tuli puheeksi, -
tahtoisin tuoda esiin erään asian -
laajemmin EU:n linjasta Lähi-idässä.
Mainitsin Aabrahamin sopimukset -
sekä Israelin ja sunnimuslimimaiden historiallisen lähentymisen, -
josta kukaan ei olisi uneksinutkaan.
Silti Brysselissä on edelleen vastahakoisuutta ja kylmyyttä.
Kenties se johtuu siitä, että aloite ei lähtenyt oikeasta pääkaupungista.
Brysselissä mukaan tultiin vasta sitten, kun se oli tapahtunut tosiasia.
Lisäksi täällä on mielestäni joskus epärealistinen käsitys siitä, -
millaisten maiden kanssa voidaan olla kanssakäymisissä.
Lähi-idässä on nykyisin kahdenlaisia maita.
Joistakin on selvästi tulossa -
alueellisen levottomuuden ja kriisin aiheuttajia.
Sellaisia ovat Iran ja sen liittolaiset.
Ja sitten on niitä, jotka kulkevat rauhan polulla.
Ne kunnioittavat aiempaa enemmän ihmisoikeuksia, uskonnonvapautta -
ja muita perusoikeuksia.
Eivät ne tietenkään ole niin kuin Ruotsi ja Suomi, -
eikä niistä ole lähiaikoina tulossakaan, mutta ne ovat oikealla polulla.
Tiedän Arabiemiirikunnista, että siellä loukkaannuttiin syvästi siitä, -
että EU ei osallistunut -
Dubain maailmannäyttelyyn, joka hiljattain päättyi.
Mielestäni EU:n tulisi nykyistä enemmän -
rohkaista tämäntyyppistä kehitystä -
eikä sanoa: "Ette ole edelleenkään Euroopan kanssa samalla tasolla, -
joten emme voi rohkaista teitä tai keskustella kanssanne."
Samaan aikaan EU:n tulisi tuomita nykyistä jyrkemmin maat, -
jotka aktiivisesti uhkaavat rauhaa Lähi-idässä.
Tässä EU on ollut aika avokätinen Iranin hallinnon suhteen.
Se on sanonut: "Heidän kanssa pitää keskustella.
Täytyy keskittyä positiivisiin puoliin."
Se on kaksoisstandardi.
Jossain mielessä se on kaksoisstandardi.
Olen sitä mieltä, että maailmassa on kaksi samanaikaista kehityskulkua.
Yksi on oikeansuuntainen. Kehitys voi olla hidasta.
Ja sitten toinen on selvästi hyökkäävä ja aggressiivinen.
Siinä Israel on polttopiste, johon kaikki inho ja viha kohdistuvat.
Mielestäni EU, kuten Lukas mainitsikin, -
on arvojen yhteisö.
Tässä suhteessa Israel on osa kansainvälistä yhteisöä.
Ei pitäisi olla vaikeaa valita puolia -
ja sanoa: "Israel on luonnollinen liittolaisemme."
Asiassa ei pitäisi olla mitään "jossia" tai kysymyksiä, milloin ja miten.
Tulisi sanoa: "Tarvitsemme Israelia."
Euroopan tulisi arvostaa ja juhlia Israelia nykyistä paljon enemmän.
Oletko samaa mieltä? - Olen.
Selvästikin on niin, -
että Iranin toimia ei voi hyväksyä, -
mitä tulee Israeliin ja antisionismiin, joka on osa antisemitismiä.
Sitä ei milloinkaan tule hyväksyä missään ja millään tasolla.
Kun tarkastelee Lähi-itää, Hizbollah, Hamas -
ja muut terrorijärjestöt uhkaavat paitsi Israelia -
myös koko ajatusta poliittisesta lännestä ja jo mainittuja arvoja, -
kuten demokratia ja oikeusvaltioperiaate.
Joitain edistysaskeleita on otettukin mm. Saksassa.
Itävalta pitää esimerkiksi Hizbollahia kokonaisuudessaan terrorijärjestönä.
Minun järkeni mukaan -
terrorijärjestö, jolla on omien sanojensa mukaan poliittinen siipi, -
on vielä vaarallisempi. Mitä järkeä on tehdä sellaista erotusta?
Se oli väärä lähestymistapa menneisyydessä.
Sellaiset pitää kieltää.
Tämä on herätyshuuto. Sota Euroopassa on herätyshuuto.
Pitää kieltää kaikenlainen viha, -
vihaideologia, nationalismi, -
järjettömät konfliktit asioissa, kuten etnisyys, -
uskonto ja muu sellainen.
Erityisesti pitää kieltää kaikenlainen antisemitismi.
Kun puhutaan ulkomaiden sekaantumisesta, disinformaatiosta -
ja salaliittoteorioiden vaikutuksista yhteiskuntaan, -
ne ovat äärimmäisen vahingollisia. Ne jakavat meitä, jopa perheitä -
ja ystävyyssuhteita. Ne aiheuttavat hajaannusta.
Täytyy myös muistaa, -
että vuosisatojen ajan hyvin vahingollisella ja tuhoisalla tavalla -
antisemitismi ja salaliittoteoriat kulkivat käsi kädessä.
Tällainen toiminta todellakin myrkyttää yhteiskuntiamme -
ja jopa lapsia, jos mietitään oppikirjoja -
palestiinalaisalueilla tai -yhteisöissä.
Sitä tulee vastustaa.
Meidän kaikkien tulee nähdä koko kuva, -
jotta pystymme vastaamaan näiden ongelmien seurauksiin.
Etenkin nykyään sosiaalisella medialla on tärkeä rooli -
antisemitismin levittämisessä.
Uskon, että nykyään...
Aiemmin pystyimme torjumaan sitä perinteisin keinoin.
Esimerkiksi palestiinalaishallinto rahoittaa oppikirjoja, -
jotka levittävät antisemitismiä.
Sitä vastaan pystyi toimimaan perinteisin keinoin.
Mutta sosiaalinen media on vaikeampi ja haastavampi kenttä EU:lle toimia.
Mutta Euroopan unionikin voisi tarkastella asiaa kriittisesti -
ja lopettaa sellaisten oppikirjojen rahoittamisen.
Mutta totta kai sosiaalisessa mediassa on myös joitakin plussapuolia -
yhteiskunnan ja yksilön kannalta.
Mutta se on myös kuin luotu salaliittoteorioiden levittämiseen.
Marco, kommenttisi toi mieleen erään kommentin Helsingissä.
Hallituksemme ei ikävä kyllä ole ollut juurikaan avuksi -
palestiinalaisten oppikirjoihin liittyvässä asiassa.
Sanoin viranomaiselle Helsingissä, että oppikirjoissa on isoja ongelmia -
ja Suomella on asiassa tärkeä rooli.
Viranomainen vastasi: -
"Mutta eiväthän nuoret nykyisin välitä, mitä koulukirjoissa lukee.
He saavat tietonsa sosiaalisesta mediasta."
Minusta sosiaalinen media on tietysti erittäin tärkeä, -
mutta koulukirjoilla on aina virallinen asema.
Kunkin maan hallinto virallistaa ne.
Kuvittele lapsi, jota opettaja, roolimalli, opettaa.
Lapsi muodostaa maailmankuvan.
Se ei tapahdu internetin pimeissä syövereissä.
Nämä ovat auktoriteetteja. - Virallisia kanavia.
Niin, ja sen takia on erittäin vakava asia, -
että nyt jo yli 25 vuotta -
Euroopan unioni on sallinut tämän myrkyn leviämisen -
palestiinalaisissa oppikirjoissa ja myös rahoittanut sitä eri tavoin.
Mutta haluan sanoa, että olen seurannut näitä asioita nyt 20 vuotta.
On helppo tulla negatiiviseksi ja kriittiseksi.
Mutta sanoisin, että en ole vielä kertaakaan nähnyt suhteita -
näin positiivisessa valossa kuin ne nyt näen.
Osaksi se on Lukasin kaltaisten meppien ja muiden ansiota.
He ovat tuoneet näitä asioita esiin.
Oppikirjojen tapauksessa vallitsee pitkälti yhteisymmärrys siitä, -
että tilanne ei voi jatkua näin. Kysymys on enemmänkin siitä, -
miten muutosta lähdetään hakemaan, ehdollisuuden vai dialogin kautta.
Se jää muiden päätettäväksi.
Mutta minusta on tärkeää sanoa, että tällä hetkellä...
Ja se voi liittyä myös Israelin nykyisen hallituskokoonpanoon -
mutta myös ulkoisiin tekijöihin, kuten mainitsit.
Kukaan ei pysty ennustamaan tulevaisuutta, -
mutta tällä hetkellä suhteet ovat lämpimät -
ja kenties parhaat näinä 20 vuonna, jolloin olen asioita seurannut.
Mutta mietitäänpä menneisyyttä.
Tässä tuli positiivinen näkymä.
Mutta aiemmin, oliko EU osaksi vastuussa siitä, -
kun se ei kieltänyt näitä palestiinalaisten oppikirjoja?
Se on iso kysymys ja ongelma.
Olen useassa vaalikampanjassani korostanut sitä, -
että EU:n pitää osoittaa vahvuutta ulospäin.
Syyt ovat ilmeiset. Vahvuus ulospäin tarkoittaa sisäistä turvallisuutta, -
sisäisen vapauden, elämänmuodon ja hyvinvoinnin säilyttämistä.
Se tarkoittaa myös yhteistyötä ulkopuolisen maailman kanssa.
Uskon vahvasti yhteistyöhön EU:ssa.
Se on tuonut meille sisäisen rauhan ja vahvuuden.
Sitä EU:n yhtenäisyys on.
Yhteistyötä tarvitaan myös globaalisti mutta ei naiivisti.
Maailmassa jotkut pyrkivät olemaan hyökkääviä.
Kremlissä ei vain pyritä olemaan hyökkääviä -
vaan hyökätään verisesti sodassa ja tehdään sotarikoksia.
Muutkin ovat enemmän kilpailullisia ja hyökkääviä kuin yhteistyöhakuisia.
Siitä huolimatta meidän tulee pysyä yhteistyön polulla, -
mutta ensisijaisesti sellaisten kanssa, jotka ovat luotettavia.
Vahvuus ulospäin tarkoittaa, että EU eniten kehitysapua antavana...
Ja sen takia voi ymmärtää, -
miksi EU rahoittaa oppikirjoja ylipäätään missään.
Mutta jos antaa eniten kehitysapua, -
täytyy myös käyttää vaikutusvaltaa, ei itsekkäästi, -
vaan vaalimiemme arvojen edistämiseksi.
Se tarkoittaa, että kehitysavulla ei voi ikinä rahoittaa oppikirjoja, -
jotka sisältävät vihapuhetta.
Kuvittele, että lapset opetetaan vihaamaan. Se on tosi huono juttu.
Itse pidän hyvin huolestuttavana sitä, -
että maailmassa on paljon lapsia, joiden oppikirjoissa on vihapuhetta, -
ja jopa lapsia, joilla ei ole koulunkäyntimahdollisuutta.
Kävin muutama viikko sitten Syyriassa.
YK:n ja Punaisen ristin mukaan -
Syyriassa on 2,5 miljoonaa lasta ja nuorta, -
jotka eivät pääse lainkaan kouluun.
Mieti, mitä se tarkoittaa tulevalle polvelle.
Yritämme puolustaa rauhaa ja vapautta -
ja saavuttaa rauhan, missä sitä ei ole.
Mutta joissain paikoissa lapset kasvavat ja aikuistuvat, -
ja ilman koulutusta heidän mahdollisuutensa ovat rajalliset.
Tulevassa sukupolvessa näemme... toivottavasti ei, sitä pitää torjua, -
mutta mahdollisesti näemme väkivaltaa ja terrorismia.
Meidän pitää tehdä kaikkemme. Kehitysapu on se kanava, -
mutta on käytettävä poliittista vaikutusvaltaa arvojen edistämiseksi.
Ja tulee keskittyä tulevaan sukupolveen.
Olen itsekin käynyt Syyriassa. Muistan erään psykologin kertoneen, -
että lapset ovat varttuessaan nähneet kidutuksia ja väkivaltaa päivittäin.
Ilman koulutusta heille kehittyy eri mentaliteetti.
Euroopan unionia tarvitaan näiden asioiden torjumisessa.
Tietyissä ympäristöissä, kuten sanoimme, leviää antisemitismi.
Sitä levitetään mm. kouluissa ja oppikirjoissa.
Nämä ovat tulevaisuuden johtajia.
Emme voi sallia sitä, että johtajat ovat antisemitistisiä.
Täysin samaa mieltä. Ja vastuullisuus -
tällaiselle merkittävälle humanitaarisen avun antajalle eri puolilla -
on avainsana.
Tässä ohjelmassa saatamme joskus puhua EU:sta hyvinkin kriittisesti, -
mutta totta kai tämä on toinen puoli.
Se tekee maailmassa myös paljon hyvää.
Yhtälö on aika yksinkertainen.
Israel on kumppani tikkun olam -perinteessä, -
"maailman parantamisessa".
Minun toiveeni, ja tiedän, että Lukasin toive, on se, -
että Israel ja EU voisivat lähentyä.
Tähän toiveikkaaseen toteamukseen päätämme tämän Israel-raportin.
Kiitos, Lukas Mandl ja Tomas Sandell, kiintoisasta keskustelusta.
Nähdään ensi kuussa! Kiitos.
Suomennos: Marianne Tenetz