ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
UUTISKATSAUS VUOTEEN 2017
Hei ja tervetuloa ohjelman pariin!
Olemme Euroopan parlamentissa Euroopan unionin sydämessä.
Tänään puhumme vuotta 2017 muovanneista uutisaiheista.
Vieraanani tänään Tomas Sandell, ohjelman sponsori -
ja ECI-järjestön perustaja; -
ja Alex Benjamin, Israelin―Euroopan julkisasiain järjestöstä. Tervetuloa!
Tomas, voisitteko kertoa katsojille uutisia -
tärkeistä diplomaattisista toimista, -
joiden parissa ECI on työskennellyt Israeliin liittyen?
Kiitos, Simon. Kiva saada teidät taas ohjelmaan.
On hyvä istua tällä puolella.
Pärjäsitte hyvin. - Kiitos.
Pari viime viikkoa ovat olleet hyvin mielenkiintoisia Helsingissä.
Olemme puhuneet ohjelmassa usein, -
että palestiinalaisten koulukirjat lietsovat vihaa ja väkivaltaa.
Tietoomme tuli hiljattain eräs seikka kansainvälisestä komiteasta, -
joka vastaa palestiinalaisten koulu- tuksen valvonnasta ja rahoituksesta.
Komitean puheenjohtajana toimii Suomen hallitus.
Olen suomalainen, ja ECI:n pääpaikka on Helsingissä. Asia on meille tärkeä.
Varapuheenjohtajana toimii Belgia.
Olemme tiedottaneet ulkoministeriön valtiosihteeriä -
ja eduskunnan avainhenkilöitä siitä, mitä on meneillään.
Heille oli järkytys nähdä, -
mihin Suomen rahoitusta käytetään palestiinalaisten koulutuksessa: -
se saa aikaan lisää radikalisoitumista.
Valtiosihteeri sanoi: "Tämä on järkyttävää. Asiaan pitää puuttua."
Seuraavaksi tapaamme ulkoministerin ja pääministerin -
ja tuomme heillekin esiin, mitä on meneillään.
Suomalaisena katson, että Suomen on ehdottomasti edistettävä rauhaa -
eikä lisätä radikalisoitumista alueella.
Se on yksi tärkeimmistä tehtävistä, -
joiden parissa olemme viime viikkoina työskennelleet.
Se on tärkeimpiä asioita vuosiin.
Alex, on aina ilo saada teidät ohjelmaan.
Kertoisitteko Israelin―Euroopan julkisasiain järjestön toimista -
viime aikoina Euroopan parlamentissa ja muualla Brysselissä ja Euroopassa?
Tämä ei ole ollut mitenkään suunniteltua, -
mutta Tomas ja minä työskentelemme miltei saman asian parissa.
Me torjumme lietsontaa ja väkivaltaa hieman laajemmasta näkökulmasta -
palestiinalaisessa yhteiskunnassa.
Yritämme todella keskittyä EU-avun ehdollisuuteen.
Jatkan vielä Tomasin esiin nostamasta tärkeästä asiasta, koulukirjoista.
Israelissa toimii eräs järjestö, Impact.se.
Tuomme sen Brysseliin tammikuussa.
Järjestö käyttää Unescon ohjeita, mitä tulee ja ei tule opettaa.
Palestiinalaisten uudet koulukirjat -
ovat pahemmat kuin koskaan.
On nousemassa uusi palestiinalaisten sukupolvi, -
jolle palestiinalaishallinto syöttää tätä.
Hallinto, jonka opetusministeriötä EU rahoittaa.
Jotkin maat ovat vetämässä rahoitusta pois, esimerkiksi Belgia.
Toivottavasti Suomi seuraa perässä Tomasin työn ansiosta.
Tämä on kuin jatkuva kierre. Emme voi puhua rauhanprosessista, -
jos toinen osapuoli ei ole lainkaan valmistautunut rauhaan.
EU syytää rahaa välittämättä, -
onko lietsontaa vai ei.
Se ei kannusta muuttumaan ja neuvottelemaan.
Uskomme ehdollisuuteen.
Selvennän vielä, mitä ehdollisuus on.
Euroopan unioni on palestiinalais- hallinnon suurimpia rahoittajia.
EU voi sanoa: "Jos haluatte puhua -
temppelivuorta tallaavista likaisista juutalaisjaloista -
ja opettaa lapsillenne, että juutalaiset ovat sikoja ja apinoita -
ja että heidät voi voittaa vain taistelun ja jihadin kautta, -
suljemme rahahanat tai ainakin käännämme niitä pienemmälle."
Mielestämme se on tarpeen. Se on järjestömme päätavoitteita.
Sitä tarvitaan rauhan luomiseksi kentälle -
ja palestiinalaisten ruohonjuuritason rauhanaloitteiden aikaansaamiseksi.
Ellei heille opeteta rauhasta, miten he voivat elää rauhassa?
Ei ole mielekästä edes keskustella.
Työskentelin Pohjois-Irlannissa rauhanprosessin aikaan.
Sinn Féin ja IRA saatiin neuvottelemaan vasta, -
kun he hylkäsivät aseellisen taistelun ja aloittivat poliittisen toiminnan.
Palestiinalaishallinto ei ole päässyt vielä niin pitkälle, -
että se tunnustaisi Israelin olemassaolon.
He elättelevät yhä, että vuoden 1948 tapahtumat voitaisiin pyörtää.
Ennen kuin se kuvitelma muuttuu, rauhasta on turha keskustella.
Kiitos hyvästä työstänne.
Tomas, vuosi 2017 on tarjonnut paljon tapahtumia.
Mitkä olivat vuoden 2017 tärkeimpiä uutisia -
liittyen Israeliin, Lähi-itään ja Eurooppaan?
Voi sanoa, että -
vuosi 2017 muutti asioita monella tavalla.
Vuoden 2016 tärkeimpiä tapahtumia olivat brexit ja Trumpin vaalivoitto.
Vuonna 2017 olemme nähneet jossain määrin brexitin seurauksia -
ja vaikutuksia Euroopan integraatiolle kokonaisuutena.
Donald Trump astui virkaan tammikuussa.
Hän on nyt ollut vallassa 10―11 kuukautta.
Se on muovannut uusiksi keskustelua Lähi-idästä ja Lähi-idän rauhasta.
Näillä kahdella tärkeällä tapahtumalla Yhdysvalloissa ja Euroopassa -
on totta kai ollut iso vaikutus vuonna 2017, -
ja ne muovaavat historiaa edelleen, kun ollaan siirtymässä vuoteen 2018.
Kun tarkastellaan Lähi-itää, tänä vuonna ei onneksi ollut sotia, -
jossa Israel olisi ollut osallisena.
Vuonna 2017 nähtiin erittäin merkittävää lähentymistä -
Israelin ja Persianlahden valtioiden ja sunnimaiden välillä.
Puhumme Egyptistä, Saudi-Arabiasta ja Bahrainista.
Viime viikkoina osa saudiarabialaisista valtiomiehistä -
ja Bahrainin kuningas on sanonut: -
"Kansalaisemme voivat vapaasti vierailla Israelissa."
On väläytelty, että arabimaiden pitäisi lopettaa Israelin boikotointi.
Tiedämme, mitä Saudi-Arabiassa on tapahtunut viime viikkoina.
Nämä ovat suuria merkkipaaluja.
Konflikteja on ollut 70 vuotta.
Tämä saattaa muokata alueen dynamiikkaa kokonaan.
Todellisia seurauksia on tietysti vaikea arvioida etukäteen.
Tulevaisuus ja lähikuukaudet näyttävät, mitä se merkitsee Israelille.
Sen tiedämme, että Lähi-idän tilanne on muuttunut täysin.
Meidän tulisi pohtia tavanomaisesta poikkeavia vaihtoehtoja.
Olen samaa mieltä Alexin kanssa, että mitään ei tapahdu, -
ellei kansaa valmistella rauhaan ja rinnakkaiseloon.
Paikkansa pitäviä ja kiintoisia näkökulmia.
Alex, mitkä olivat mielestänne vuoden 2017 tärkeimpiä tapahtumia?
Sanon samaa kuin Tomas.
Trump on muuttanut kaiken. En ole hänen kannattajansa. Myönnän sen.
Joskus kuitenkin, jotta päästään eteenpäin...
Poliitikot pitävät vakaudesta. Markkinat pitävät vakaudesta.
Silloin tällöin on hyvä, jos joku vähän ravistelee asioita.
Se on Trumpin tilanne.
Trump on muotoillut keskustelun kokonaan uudelleen.
Aiemmin mailla oli erilaisia strategisia vaatimuksia ja muotoseikkoja.
Trump ei ehdi pohtia sellaisia. Hänelle tärkein on sopimus.
Hän tarkastelee kaikkia asiaan liittyviä tekijöitä tehdäkseen sopimuksen.
Rauhanprosessissa on uutta dynamiikkaa.
Obaman kaudella oli pysähdystila. Nyt amerikkalaiset ovat aktiivisia.
Strategiassa on omat riskinsä.
Poliitikot eivät voi vastustaa seireenien kutsua -
Lähi-idän rauhanprosessin ratkaisuyritykseen.
Mutta jos joku olisi sanonut 5―6 vuotta sitten, -
että Trump saattaa pystyä siihen, olisin pitänyt ehdottajaa tärähtäneenä.
Nyt alan pitää mahdollisena, että hän voi pystyä siihen.
Tomas on oikeassa.
Viime kesä oli Israelissa rauhallisimpia pitkään aikaan.
Se on tietysti hyvä. Mutta pienen tyttären isänä tiedän, -
että kun on hiljaista, kannattaa huolestua.
Kun ei kuulu raketteja eikä ääntä, jotain on meneillään.
Itse pidän huolestuttavana Iranin ydinsopimusta.
Iranin sopimuksen myötä pakotteita helpotettiin.
Saksa on alkanut käydä vilkkaasti kauppaa.
Monet maat investoivat suuria summia Iraniin.
Näemme nyt sen seuraukset.
Hamas on päättänyt hiljetä.
Se ei ole yhtäkkiä päättänyt alkaa pitää Israelista -
ja antaa sen olla rauhassa.
Se on hiljennyt, sillä se järjestäytyy uudelleen -
ja hakee uutta liittoa Iranin kanssa. Yrittää saada rahaa iranilaisilta.
Se tajuaa, että egyptiläisten rahahanat ovat menneet kiinni.
Samaan aikaan Iran syytää miljoonia Hizbollahille Libanoniin.
He yrittävät jälleen aloittaa välillisen sodan Libanonissa.
Iloitsen siitä, että Trump ja Netanjahu yrittävät ratkaista asian.
Tarvitaan sellaista keskustelua.
Ongelma ei ole Yhdysvallat tai Israel. Ongelma on Eurooppa -
ja sen kyvyttömyys hylätä sopimus, -
joka on perustaltaan viallinen.
Lisäksi sopimuksen myötä virtaa miljoonittain rahaa hallinnolle, -
joka vannoo tuhoavansa Lähi-idän ainoan vakaan demokraattisen maan.
Simon, voinko kommentoida? - Toki.
Kuulimme pari päivää sitten jotain uraauurtavaa.
Pääministeri Netanjahu vierailee Brysselissä viimein.
Ehti kulua 22 vuotta. - Totta.
EU:n puheenjohtajamaa Viro kutsui hänet.
Sitä ennen hän tapaa Ranskan presidentti Macronin Pariisissa.
Hän tuo varmasti esiin juuri sen, mistä Alex puhui: -
Iranin tilanne ja Libanonin tilanne -
saattavat yltyä täysin hallitsemattomasti.
Myös katsojien on hyvä tietää, -
että Netanjahu osallistuu aamiaiskokoukseen 11.12., -
jolloin hän viimein tapaa EU-johtajia. Se on tunnustus myös Euroopalta, -
että on tarpeen tavata hänet.
Etenkin kun Israel on auttanut Eurooppaa viime vuosina, -
kun terroristi-iskut ovat ravistelleet maanosaamme.
ECI:n ja Alexin järjestön puolesta toivotamme hänet tervetulleeksi.
Netanjahu tulee ottaa lämpimästi vastaan täällä Brysselissä.
Alex, omasta puolestani vuoden 2017 tärkeimpiä uutistapahtumia -
olivat Lontoon ja Manchesterin terrori-iskut -
sekä Barcelonan hirvittävä isku.
Mutta tahdon keskittyä aiheeseen, joka on poliittisempi: -
Macronin vaalivoitto, jossa hän päihitti Marine Le Penin -
ja Merkelin uudelleenvalinta.
Ei niinkään heidän voittonsa vaan se, -
että äärioikeiston ehdokkaat saivat äänivyöryn.
Uskotteko, että vuonna 2017 -
näemme fasismin pahuuden uudelleennousun Euroopassa?
Jumala meitä auttakoon, ettei niin tapahdu ikinä.
Mutta aina kun näkee tällaisen nationalismin ja populismin nousua, -
se on minulle merkki yhdestä ainoasta asiasta: -
Poliittiset päättäjät ja poliittinen eliitti -
ovat vieraantuneet tavallisen kansan elämästä.
Tästä puhuminen ei ole muodikasta, ja joutuu parjauksen kohteeksi, -
mutta ihmiset kantavat huolta Syyriassa palaavista jihadisteista -
ja radikaalin islamin kasvusta.
Ihmiset pelkäävät oikeuksiensa puolesta -
vapaassa, länsimaisessa, demokraattisessa maassa.
Niitä uhkaavat uskonto ja ihmisryhmä, joka vihaa kaikkea meille arvokasta.
Silti noudatetaan avoimien ovien politiikkaa ja strategiaa.
Minusta juutalaisena tuntuu hyvin epämukavalta -
puhua rajoituksista -
ja tänne tulevien ihmisten tiukasta syynistä.
Samoin huolestuttaa, miten jotkut puhuvat muslimeista.
Muslimeista iso enemmistö on hienoja ihmisiä.
Mutta radikaali islam on aivan eri juttu.
Tämä keskustelu ei tunnu minusta mukavalta, -
mutta tätä keskustelua tarvitaan.
Niin kauan kun Merkel, Macron ja muut eivät halua kohdata ongelmaa -
ja hälventää huolia tai edes keskustella niistä...
Nythän he kieltävät koko asian: -
"Eurooppa ei toimi näin. Rajat pysyvät auki. Teemme mitä tahdomme."
Se vain pahentaa tilannetta.
Juutalaisten huolenaihe on se, -
että joudumme usein islamin- vastaisen tunteen tähtäimeen.
Toivottavasti nämä puolueet eivät saa lisää pontta.
On rohkaisevaa, että Marine Le Pen hävisi Ranskassa.
Samoin minusta on rohkaisevaa, -
että Geert Wilders hävisi Hollannissa.
Tiedätte ne pelit, joita näkee markkinoilla.
Lyödään vasaralla, ja esine pompahtaa esiin eri paikoista.
Sama pätee populismiin. On vastattu Marine Le Peniin ja Geert Wildersiin.
Nyt pitää vastata "Vaihtoehto Saksalle" -puolueelle.
Perussuomalaiset tuskin ovat iso ongelma. Silläkin on nyt vaikeaa.
Mutta näitä asioita nousee esiin, -
etenkin silloin kun hallitus on vieraantunut kansasta.
Vuonna 2017 Israel vietti monia vuosipäiviä.
Ensimmäisestä sionistikongressista tuli kuluneeksi 120 vuotta.
ECI järjesti juhlan Baselissa hotellissa, jossa kongressikin oli.
Balfourin julistuksen allekirjoittami- sesta tuli täyteen sata vuotta.
YK:n jakosuunnitelmasta tuli kuluneeksi 70 vuotta.
Jerusalemin vapauttamisesta ja yhdistymisestä tuli täyteen 50 vuotta.
Mitä nämä vuosipäivät merkitsevät Israelille ja nykypäivän Euroopalle?
Koulutuksellisesta näkökulmasta katsottuna -
nämä vuosijuhlat ovat mielestäni erittäin tärkeitä.
Ne lisäävät tietoutta historiallisista tosiasioista.
YK:n jakosuunnitelmasta tuli 30.11. kuluneeksi 70 vuotta.
Se nostaa esiin sen ajatuksen, johon pääministeri Netanjahu aina viittaa.
Voisimme nyt juhlia palestiinalais- valtion 70-vuotista itsenäisyyttä.
Tarjous oli silloin pöydällä.
Tarjous oli parempi kuin he voivat ikinä unelmoida.
Mutta he torjuivat sen.
Sen sijaan he aloittivat sodan, joka tähtää juutalaiskansan tuhoamiseen.
Tietysti pitää olla rakentava eikä negatiivinen.
Mutta kun katsoo jakosuunnitelmaa, pitäisi olla päivänselvää, -
että suunnitelma 70 vuotta sitten oli se, olipa se oikein tai väärin.
Juutalaiset hyväksyivät sen.
Se oli vaikeaa. Se ei ollut millään lailla ihanteellinen juutalaisille.
Se oli paljon vähemmän kuin se, mitä heille luvattiin v. 1922 ja 1920.
Mutta juutalaiset hyväksyivät sen.
Tämä on hyvä tilaisuus muistuttaa historiasta.
Haluan vielä palata yhteen vuosijuhlaan, jota ette maininnut.
Se on Anwar Sadatin knesset-vierailun 40-vuotisjuhla.
Täytyy ihan oikein esittää jälleen kysymys.
Ramallahista ei ole niin pitkä matka Jerusalemiin.
Mutta missä on palestiinalaisten "Anwar Sadat", joka sanoo rohkeasti: -
"Tahdon puhua Israelin knessetissä -
ja kulkea rauhan ja rinnakkaiselon tietä."
Tietoisena siitä, että tarvitaan kompromisseja.
Tämä on jälleen yksi tilaisuus sanoa: "Kyllä! Rauha voidaan saavuttaa.
Jos Israel ja Egypti pystyivät solmimaan rauhan, -
totta kai se on mahdollista myös ihmisryhmien välillä, -
jotka ovat asuneet samassa maassa paljon pidempään.
Vuosijuhlat ovat minulle ja Alexille oivia tilaisuuksia -
tuoda esiin sanomia ja tehdä sanoma selväksi.
On olemassa erimielisyyksiä ja hankalia asioita, -
mutta jotkin asiat ovat erittäin selviä. Tämä on tilaisuus tuoda niitä esiin.
Alex, vuosi 2018 on varmasti merkittävä Israelille.
Modernin Israelin valtion syntymästä tulee täyteen 70 vuotta.
Miten valmistelette Euroopan parlamentaarikkoja juhlaan?
Järjestämme hyvät juhlat, kuten aina.
Itse asiassa lisäämme hitaasti mutta varmasti -
Israelin ministerien vierailuja Brysselissä.
Pääministeri Netanjahu vierailee Brysselissä, kuten jo sanottiin.
Lisäksi Gilad Erdan vierailee täällä joulukuussa.
Hän puhuu myös ECI:n tapahtumassa ja tapaa paikallista juutalaisyhteisöä.
Ministeri Erdan vastaa strategisista asioista -
ja myös BDS-asioista.
Painotamme yhtä tärkeää asiaa.
Olen täysin samaa mieltä kaikesta, mitä Tomas äsken sanoi.
Palestiinalaiset yleisesti ottaen ovat jääneet kiinni menneisyyteen.
He yrittävät yhä käydä taisteluja, jotka he ovat jo hävinneet.
Israel ei katoa mihinkään.
Israel pysyy, menestyy ja tuottaa maailmalle suurenmoisia asioita -
innovaatioiden, huipputeknologian ja lääketieteen alalla -
sekä lukemattomilla muilla aloilla.
Aiomme jatkossakin levittää sitä sanomaa täällä parlamentissa.
Tuomme tänne Israelista ministereitä ja knesset-jäseniä sanomaan: -
"Unohtakaa vanhat erimielisyydet ja se, mitä oli menneisyydessä.
On olemassa rauhanprosessi."
Se saattaa edetä tai sitten ei, mutta ei siinä mitään. Se voidaan ratkaista.
Mutta sillä välin mennään eteenpäin ja tehdään yhteistyötä liike-elämässä -
innovaatioiden alalla Euroopan ja Israelin hyväksi.
Se on sanomamme vuonna 2018.
Ohjelma-aikaa on vielä 1,5 minuuttia.
Millaisia haasteita ECI:llä on, kun se puhuu Israelin puolesta, -
ja mitä mahdollisuuksia on vuonna 2018?
Haasteet ovat aina selvät.
Näimme hiljattain, kun aggressiiviset palestiinalaisaktivistit -
häiritsivät Balfourin julistuksen vuosijuhlaa.
He heiluttivat lippujaan ja käyttäytyivät hyvin epäkunnioittavasti.
Meitä vastustavat ryhmät ovat erittäin hyvin rahoitettuja.
He saavat rahaa Euroopan kansallisilta hallinnoilta ja EU:lta.
Meidän on vaikea saada vastaavaa tukea.
Emme ole ikinä saaneet minkään valtion rahoitusta.
Panokset ovat kovat.
Mutta palaan vielä siihen, että totuus on meidän puolellamme.
Tiedämme Daavidista ja Goljatista.
Daavid lopulta voitti.
Olemme Daavideja. Tunnemme Raamattumme ja jatkamme taistelua.
Mainiota. Alex ja Tomas, kiitos, että olitte mukana ohjelmassa.
Loimme katsauksen vuoden 2017 uutisiin -
sekä myös tulevaan vuoteen 2018.
Kiitos, että seurasit ohjelmaa Euroopan parlamentista.
Toivotan kaikille katsojille hyvää vuotta 2018!
Osoitetaan jatkossakin vahvasti solidaarisuutta Israelille -
ja Euroopan juutalaisyhteisöille. Kiitos seurasta!
Suomennos: Marianne Tenetz