ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
50 vuotta Jerusalemin yhdistymisestä
Hei ja tervetuloa ohjelman pariin!
Olemme Euroopan parlamentissa Brysselissä.
Tänään aiheena on "50 vuotta Jerusalemin yhdistymisestä".
Pohdimme, edistääkö EU Lähi-idässä rauhaa vai eripuraa.
Tänään seurassani on Tomas Sandell, ECI:n perustaja ja johtaja; -
Bas Belder, MEP Alankomaista ja EFD-ryhmästä; -
ja Anthony Tucker, Christians 4 Israel -ryhmän johtaja ja ECI:n lakiavustaja.
Tervetuloa!
Aloitetaan teistä, Tomas. Olitte kaksi viikkoa sitten Jerusalemissa -
tärkeässä tapaamisessa Jerusalemin pormestari Nir Barkatin kanssa.
Kertoisitteko, mitä keskustelitte -
Jerusalemin vapauttamisen ja pyhän kaupungin yhdistymisen -
50. vuosipäivästä.
Kiitos, Simon. Kiva olla taas Brysselissä, -
vaikka Jerusalem on upea kaupunki, jossa käymme aina mielellämme.
Kuten te ja katsojat tiedätte, -
olemme tehneet työtä monen monituista vuotta, -
jotta Jerusalem pidettäisiin yhtenäisenä.
Koin, että oli oikea hetki tavata Jerusalemin pormestari Nir Barkat.
Siihen avautui tilaisuus kaksi viikkoa sitten Jerusalemissa.
Hän oli kutsunut minut keskustelemaan siitä, -
miten tärkeää on puolustaa Jerusalemin juridista asemaa -
kansainvälisissä organisaatioissa, kuten Euroopan unionissa ja YK:ssa.
Barkat toi ilmi syvän kiitollisuutensa meidän työtämme kohtaan.
Korostan sanaa "meidän", etenkin lakiavustaja Andrew Tuckerin -
mutta myös aktivistien panosta kansakunnissa.
Ja tietysti ystäviemme panosta parlamentissa.
Ei ole suurempaa Jerusalemin ystävää kuin Bas Belder.
Se oli minulle hyvin merkittävää.
Kuten näette, pukunikin sai kaksi viikkoa sitten uuden neulan, -
Jerusalemin leijonan.
Ei minua ole lyöty ritariksi, -
mutta se on tunnustus sille työlle, jota olemme tehneet nämä vuodet.
Se oli erityinen hetki.
Odotan jo etukäteen tulevia viikkoja ja kuukausia -
Jerusalemin yhdistymisen 50. vuosipäivän edellä. Se on erityistä.
Aivan. Neula on tosi kiva.
Bas, tervetuloa taas ohjelmaan!
Kertoisitteko, mitä Jerusalemin kaupunki merkitsee teille?
Miten te ja muut Euroopan parlamentissa -
muistatte Jerusalemin yhdistymisen 50:ttä vuosipäivää?
Täytyy sanoa, että Jerusalem on ollut lähellä sydäntäni lapsesta asti.
Se välittyi minulle kodin ja koulun kristillisestä opetuksesta.
Jerusalemilla on aina ollut ja tulee aina olemaan paikka sydämessäni.
Ensinnäkin Raamatun, Pyhän kirjan, kautta.
Sen kautta, mitä Herra sanoo Jerusalemista, Siionista.
Se on ensimmäinen. Toivon, että pysyy sellaisena lopun ikääni.
Se on kallein. Herran käsi on Hänen kaupunkinsa yllä.
Niinpä journalistina ja poliitikkona, -
kun tulen Jerusalemiin, tulen kotiin. Se on toinen kotimaani.
Minulla on siellä paljon ystäviä knessetissä ja ulkoministeriössä.
Tutkijoita.
Niinpä Jerusalemin yhdistymisen -
50. vuosipäivä on minulle todellinen ilon päivä.
Toivon saavani jakaa tuon ilon monien parlamentin jäsenten kanssa täällä.
Toivon, että Israel-suhteiden delegaatio järjestää tilaisuuden -
tämän historiallisen tapahtuman muistoksi.
Toivon ja rukoilen, että Herra varjelee kädellään Jerusalemia -
yhdistyneenä Jerusalemina Israelin valtiolle, juutalaisvaltiolle.
Aamen. Olemme samaa mieltä.
Andrew Tucker, hienoa saada teidät jälleen ohjelmaan.
Mitä Jerusalem teille merkitsee?
Ja mitä Jerusalem merkitsee juutalais-kristilliselle perinnöllemme?
Olen täysin samaa mieltä Basin kanssa.
Jerusalem on meidän kristittyjen toivon ytimessä.
Se on ollut asia, joka hieman hämmentää kristittyjä.
Emme täysin ymmärrä, mistä Jerusalemissa on kyse.
Meille on opetettu, että odotamme taivaallista Jerusalemia -
ja etteivät kaupungit tai kiinteistöt enää kiinnosta Jumalaa.
Eikä asioiden poliittinen laita, vaan korostetaan vain hengellistä Israelia.
Alamme löytää uudelleen sitä, -
että Jumala on erittäin kiinnostunut fyysisestä Jerusalemista, -
sillä se liittyy olennaisesti Hänen tulevaan kuningaskuntaansa, -
kun Messias tulee. Uskomme, että Hän on Jeesus Kristus.
Monet juutalaiset odottavat, kuka Hän on.
Hän saapuu Jerusalemiin. Juutalainen kansa on ottamassa Häntä vastaan.
Raamattu on täynnä lupauksia, miten tärkeä Jerusalem tulee olemaan.
Sieltä Herra lähettää sanansa kansakuntiin.
Sieltä käsin Hän tulee hallitsemaan maailmaa.
Ei New Yorkista, Genevestä eikä Pariisista, vaan Jerusalemista.
Meille kristityille on haaste tarkastaa näkökantamme tästä aiheesta.
Miksi sitten EU on tyytyväinen kaupungin jakamiseen -
juutalaiseen Länsi-Jerusalemiin ja arabien Itä-Jerusalemiin, -
ikään kuin kaupunki voitaisiin jakaa?
Iso kysymys.
En tiedä kaikkia syitä. Pari asiaa. Uskon, -
että Jerusalem on konfliktin ydin.
Niinpä Eurooppa haluaa pitää sormensa pelissä Lähi-idässä.
Siksi heidän pitää ratkaista kysymys Jerusalemista.
Arabit ovat asettaneet yhdeksi reunaehdoksi sen, -
että Itä-Jerusalemista pitää tulla palestiinalaisvaltion pääkaupunki.
Eurooppa uskoi sen jopa niinkin varhain kuin 1960-luvun lopussa -
ja 1970-luvun alussa Jom kippur -sodan jälkeen.
Se tajusi, että luodakseen hyvät suhteet arabimaailmaan -
sen piti tehdä kompromissi Jerusalemin suhteen.
Se oli palestiinalaisvaltion luominen.
Se on hyvin sitoutunut vuotta 1967 edeltävin linjoihin, -
joilla näkemykseni mukaan ei ole minkäänlaista juridista perustaa.
Se on poliittinen valinta, -
koska se liittyy Euroopan haluun olla mukana Lähi-idän asioissa.
Tomas, puhutaanpa Euroopan komissiosta -
ja sen linjauksista Israelin ja palestiinalaisten suhteen.
Hiljattainhan Unesco äänesti Jerusalemista -
ja YK laati päätöslauselman 2334.
Niissä Jerusalem määritellään Israelin miehittämäksi palestiinalaisalueeksi.
Jos nyt tulisi rauhansopimus -
ja Israel ja palestiinalaiset pääsisivät sopuun palestiinalaisvaltiosta -
ja Itä-Jerusalemista tulisi palestiinalaisvaltion pääkaupunki, -
miten islamin vallan alla voitaisiin säilyttää tärkeät uskonnonvapaudet, -
jotka nyt ovat voimassa Jerusalemissa?
Asetan kysymyksen laajempaan asiayhteyteen.
Tänään parin tunnin kuluttua järjestämme vuosikonferenssin -
täällä Euroopan parlamentissa. Siellä me puimme yhteistyötä -
mainitsemienne organisaatioiden, kuten Unescon, -
Euroopan ulkosuhdehallinnon ja Euroopan parlamentin kanssa -
juuri näistä asioista. Uskon, kuten Andrew mainitsi, -
että Lähi-idän konfliktin ratkaisun kehykset -
ovat suurin piirtein selvillä. On jäljellä joitain yksityiskohtia.
Tässä tilanteessa kansainvälinen yhteisö on tällä hetkellä.
Oslon sopimusten valossa -
Jerusalem on viimeisiä avoimia kysymyksiä neuvotteluissa.
Olette oikeassa.
Ja tätä olemme pyrkineet johdonmukaisesti tuomaan esiin.
Mikä olisi uskonnonvapauksien tulevaisuus -
muslimien hallitsemassa Itä-Jerusalemissa?
Ja voimme tehdä perustellun kannanoton.
Ennen vuotta 1967 Jerusalem oli maltillisen Jordanian vallan alla.
Silloin juutalaiset ja kristityt -
eivät voineet harjoittaa uskontoa vapaasti Vanhassakaupungissa.
Uskonnollisia kohteita ja synagogia häväistiin ja tuhottiin.
Jos tämä tapahtui maltillisen hallinnon alaisuudessa, mitä voi odottaa -
nykyajan epävakaalta Lähi-idältä, jossa Hamas on kulman takana.
Jopa Fatahin suhtautuminen vähemmistöjen oikeuksiin -
on erittäin radikaali.
Meillä on erittäin vahvat argumentit, joita ei ole pystytty kiistämään.
Kansainvälisen yhteisön vastaus on, -
että näitä oikeuksia täytyy suojella kansainvälisin sopimuksin, -
kenties kansainvälisin joukoin. Mutta me tiedämme historian.
Kun ensimmäinen pamaus kuuluu Jerusalemissa, -
kansainväliset joukot lähtevät ensimmäisellä lennolla kotiin.
Se ei ole ratkaisu. Täytyy tuoda esiin, ettei tätä voi hyväksyä -
eikä se ole universaalien arvojen mukaista.
Bas, tiedämme, että Euroopan unioni haluaa jakaa Jerusalemin.
Se on surullista ottaen huomioon, että juhlimme -
Jerusalemin yhdistymisen ja vapauttamisen 50:ttä vuosipäivää.
Se vapautettiin kesäkuussa 1967 kuuden päivän sodassa.
Mutta käytännössä miten Jerusalem voidaan jakaa itä- ja länsiosaan, -
kun kaupunki toimii kokonaisuutena? Myös monet Jerusalemin arabit -
eivät halua palestiinalaishallinnon alaisuuteen ja vaikutuspiiriin.
He haluavat nauttia oikeuksista Israelin hallinnon alaisuudessa.
Tomasin tavoin minäkin tahdon asettaa Euroopan asenteen -
Israelin―palestiinalaisten konfliktiin laajempaan asiayhteyteen.
Sanon lyhyesti mutta ytimekkäästi: EU seuraa tarkkaan ja sokeasti -
palestiinalaishallinnon harjoittamaa kansainvälistävää strategiaa: -
Ei neuvotella Israelin kanssa.
Vaatimukset esitetään kansainvälisten instituutioiden kautta.
Pyritään siihen, että kansainväliset instituutiot pakottavat Israelin -
suostumaan palestiinalaisten kaikkiin vaatimuksiin ilman myönnytyksiä.
Se on täysin sokeaa ja harhaanjohdettua.
Se myös tekee EU:sta epäpätevän rauhanvälittäjän -
israelilaisten mutta myös monien eurooppalaisten mielestä.
EU:n toimet tällä hetkellä ovat rauhan este.
Se estää palestiinalaisia neuvottelemasta -
ja jopa kannustaa olemaan neuvottelematta.
Euroopan parlamentissa ja EU-instituutioissa korostetaan aina -
dialogia ja neuvotteluja, mutta ei peräänkuuluteta suoria neuvotteluja -
Israelin ja palestiinalaisten välillä.
Mutta otetaan esimerkiksi vuosien 1948―49 aselepolinjat.
Ne olivat "väliaikaiset". Se oli arabien asettama ehto.
Nyt palestiinalaiset vaativat niitä rajoiksi.
EU kannattaa Jerusalemin jakamista. Se on palestiinalaisten vaatimus.
Silloin unohdetaan Oslon II-sopimus ja kaikki kansainvälinen laki.
Poljetaan kaikkia kansainvälisiä sitoumuksia. Niin teki EU:kin.
Silloin EU:n asema rauhanvälittäjänä muuttuu epäpäteväksi.
Silloin ei oteta huomioon vakavia strategisia seikkoja.
Ei ymmärretä Jerusalemin tärkeää strategista roolia. Sitä aliarvioidaan.
Se on liitoskohta ja tärkeä kaupunki Jordanlaakson suuntaan.
Emme toivo sitä, mutta se on mahdollista.
Mitä jos radikalismi kasvaa myös itärajalla Jordaniassa?
EU jättää tekemättä sen, että se ottaisi tarkasti huomioon -
israelilaisten perustellut turvallisuushuolet, -
vaikka verenvuodatus on jatkunut Syyriassa jo vuosikausia.
Ja nyt jopa arabimaat sanovat, -
ettei palestiinalaiskysymys ole ykkösprioriteetti.
Ei, ykkösprioriteetti on huoli siitä, -
että Iranin valtapiiri laajenee Lähi-idässä kohti Välimerta.
Se on uhka myös Euroopalle. Katso pakolaiskriisiä. Mitä Eurooppa tekee?
Liehittelee Iranin islamilaista tasavaltaa.
Helmikuussa palestiinalaishallinto, Hamas ja muita oli kutsuttu Iraniin -
konferenssiin, jossa vaadittiin Israelin hävittämistä.
Miten on mahdollista, että Euroopan ulkosuhdehallinnolla ja jäsenmailla -
on tällainen väärä ja hylättävä Lähi-idän linjaus?
Myös kansalliset parlamentit ovat vastuussa.
Tämä väärä ja hylättävä Lähi-idän linjaus pitää saada muuttumaan.
Andrew, kansainvälinen yhteisö sanoo kernaasti, -
että Israel miehittää Itä-Jerusalemia.
Sen sanotaan rikkovan kansainvälistä lakia.
Voitteko selittää asiaa kansainvälisen lain asiantuntijana?
Jerusalem ei milloinkaan ole ollut jaettu kaupunki.
Kun Israelin valtio perustettiin toukokuussa 1949 -
konfliktitilanteessa, -
Jerusalem oli perimmiltään Vanhakaupunki, -
kuten se oli ollut 2 000 vuotta. Kuten Tomas sanoi, -
vuoden 1949 konfliktin lopussa Jordania miehitti Itä-Jerusalemin -
ja alueen, jota sittemmin alettiin kutsua "Länsirannaksi".
Jerusalem tuli takaisin Israelin haltuun vuoden 1967 konfliktin päätteeksi.
Koko ajatuksessa Itä-Jerusalemin "miehityksestä" ei ole järkeä.
Se ei ikinä ollut kenenkään muun hallussa.
Kansainvälisen lain mukaan miehittää voi vain jotakin, -
joka on juridisesti jonkun toisen omaa.
Palestiinalaisilla ei ikinä ole ollut yhteyttä Itä-Jerusalemiin, -
ainoastaan viime vuosina, noin 50 vuotta.
Sitä ennen monet muut valtakunnat ja vallat ovat miehittäneet sitä.
Vasta kun juutalaisia alkoi palata Jerusalemiin suurina joukkoina, -
yhtäkkiä myös arabit kiinnostuivat ja alkoivat vaatia Jerusalemia itselleen.
Uskon, että on vallalla väärinkäsitys Jerusalemin merkityksestä.
Ojennamme avoimen kirjeen tänään Euroopan instituutioiden johtajille.
Sanomme heille: Jerusalemin tilanne ei ole täydellinen. On toki ongelmia.
Itä-Jerusalemissa on palestiinalaisia arabeja, jotka eivät ole israelilaisia,-
koska he ovat Jordanian kansalaisia. Israel vaatii heitä luopumaan siitä, -
jos he mielivät tulla israelilaisiksi.
Mutta heidän on mahdollista elää yhdenvertaisina kansalaisina -
Jerusalemissa Israelin vallan alla.
Koko Lähi-idässä Jerusalem on ainoa kaupunki, -
jossa vähemmistöjen oikeuksia suojellaan.
Muissa maissa ja kaupungeissa... Damaskos tuhoutuu sisältä päin.
Tässä on esimerkki kaupungista, jossa sen kaikista puutteista huolimatta -
muslimi voi rukoilla moskeijassa Jerusalemissa, myös länsiosassa.
Hindu voi harjoittaa uskontoaan. Samoin kristitty voi olla kristitty.
Ajatus Israelin hallintavallasta liittyy vahvasti ― ei judaismin levittämiseen ―
vaan vähemmistöjen oikeuksien suojelemiseen.
Meistä Euroopan ei pitäisi tuomita Jerusalemia, -
vaan hyväksyä nykyhallinto Jerusalemissa -
ja auttaa sitä kehittymään. Mutta ei pidä jakaa sitä.
Hyvä puheenvuoro.
Tomas, ECI on käynnistänyt kampanjan -
Jerusalemin pitämiseksi yhtenäisenä. Se on konferenssinne aihe tänään.
Miten tärkeää on alueen rauhan ja vakauden kannalta -
sekä juutalais- ja arabiasukkaiden kannalta, -
että kaupunki pysyy Israelin vallan alla?
Minusta Andrew vastasi kysymykseen paremmin kuin kukaan muu voisi -
tässä paneelissa. Hän mainitsi argumentit.
Koko Lähi-idässä on vain yksi kaupunki, -
jossa kristitty, muslimi ja juutalainen voivat elää rinnakkain.
Mainitse jokin toinen Lähi-idän kaupunki, jossa se on mahdollista, -
niin olen valmis harkitsemaan jakamista tai jotain muuta ratkaisua.
Kuten olemme tuoneet esille ja tuomme esille avoimessa kirjeessä, -
tämä ei ole juutalaisten tai kristittyjen oman edun tavoittelua.
Kyseessä on myös oikeuden- mukaisuus muslimien hyväksi.
Tämä on asia, jota olisi syytä juhlia -
tämänhetkisessä kaoottisessa Lähi-idässä, -
että siellä on tämä kaupunki. Olin siellä hiljattain Andrew'n kanssa.
Voi kävellä vapaasti tässä kauniissa kaupungissa.
Kaikkien uskontojen edustajat ja uskonnottomat -
elävät sopusoinnussa yhdessä.
Lisäisin vielä jotain Jerusalemista.
Euroopan unioni on aatteellisesti rakennettu kolmelle kukkulalle: -
Ateena, Rooma ja Jerusalem.
Nyt näytämme luopuvan Jerusalemista myös symbolisesti.
Sanotaan, etteivät Jerusalem ja sen edustamat arvot ole tärkeitä.
Siinä on symboliikkaa.
Ohjelman taltiointia edeltävänä päivänä -
brittihallinto ojensi artikla 50 -kirjeen täällä Brysselissä.
Yhtäkkiä se onkin Eurooppa, jota jaetaan.
Voimme oppia siitä jotain. Ellemme palaa näihin arvoihin, -
joita Jerusalem edustaa ja joiden varaan -
länsimainen sivistys on rakennettu, luvassa on raskaita aikoja.
Siksi on tärkeää, että Trumpin hallinto täyttää lupauksensa -
ja siirtää suurlähetystön Jerusalemiin -
ja sen länsiosaan.
Ellei niin tehdä, -
se kannustaa palestiinalaisia heidän kampanjassaan -
kieltää juutalaisten olemassaolo Pyhässä maassa.
Kysymys vaikuttaa paitsi Jerusalemiin, myös koko juutalaisvaltioon -
pohjimmiltaan.
Pyrkimyksenä on -
vahingoittaa kansakunnan sydäntä.
Siksi toivon, että Trumpin hallinto tekee tämän siirron.
Se kertoisi palestiinalaisille, ettei USA hyväksy enää sen narratiivia.
Että USA:ssa on uusi hallinto.
Että palestiinalaisasiaa ei enää puida kansainvälisten elimien kautta -
vaan osapuolet neuvottelevat suoraan.
Se on myös palestiinalaisten etu.
Miksi emme puhu todellisesta valtion perustamisesta palestiinalaisalueilla?
Se on häpeällistä.
Andrew, Muslimiveljeskunnan pyrkimys on -
valloittaa Jerusalem ja tehdä siitä islamilaisen kalifaatin pääkaupunki -
koko Lähi-idässä. Onko Eurooppa täysin tietoinen vaaroista, -
mitä tapahtuisi, jos ääri-islamistit valloittaisivat Jerusalemin?
Ja miten se johtaisi lännen häviöön?
Luultavasti ei. Muuten se ei toimisi niin kuin se tänä päivänä toimii.
Minusta kysymys on, miksi Eurooppa ylipäätään puuttuu tilanteeseen.
Miksi se luulee, että sillä on rooli päättää, onko se vaarallista vai ei.
Se ei ole Euroopan asia. Israel ja juutalaiset tietävät parhaiten, -
mitkä ovat Lähi-idän ongelmat. Me tarkastellemme sitä aina ulkopuolelta.
Meidän on korkea aika antaa Israelin ja juutalaisten selvittää asia itse.
He onnistuvat siinä, omalla tavallaan. He ovat pärjänneet jo pitkään.
He suojelevat itseään tarvittavin keinoin.
Euroopalla on muitakin ongelmia. Selvittäköön ne ensin.
Syyttäköön vasta sitten Israelia.
Hyvät herrat, kiitos, että olitte mukana ohjelmassa.
Kiitos, että katsoit ohjelmaa Euroopan parlamentista Brysselistä.
Puhuimme Jerusalemista. Ajatuksemme ovat juutalaisten luona -
heidän muistellessaan Jerusalemin vapauttamisen ja yhdistymisen -
50:ttä vuosipäivää. Meitä käsketään rukoilemaan rauhaa Jerusalemille.
Rukoillaan siis edelleen. Kiitos seurasta!
Suomennos: Marianne Tenetz