ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
EU:n ja Israelin väliset suhteet
Hei ja tervetuloa ohjelman pariin!
Olemme taas Euroopan parlamentissa EU:n sydämessä Brysselissä.
Puhumme EU:n ja Israelin suhteista -
ja niiden israelilaistuotteiden merkitsemisestä, -
jotka tulevat Juudeasta, Samariasta, Itä-Jerusalemista ja Golanilta.
Miten se vaikuttaa Israelin ja EU:n suhteisiin?
Puhumme myös Iranin ulkoministerin vierailusta Euroopan parlamentissa -
ja EU-elimissä.
Onko nyt aika normalisoida suhteet Iraniin ydinsopimuksen ansiosta?
Mukana ovat Ruth Isaac Belgian Israel-koalitiosta.
Tervetuloa!
Tomas Sandell, ECI-järjestön perustaja ja johtaja.
Mukana myös Teodora Coptil, Europe Israel Public Affairs -järjestöstä.
Tervetuloa ohjelmaan!
Aluksi kysymys Tomasille. Puhumme EU-ohjeistuksesta.
Se on ollut ECI:n pääasiallisia kampanjointiaiheita.
ECI on tiedottanut merkitsemisestä ja sen epäoikeudenmukaisuudesta.
Se syrjii Israelia ja on vahingoksi Israelin ja palestiinalaisten taloudelle
Mikä on EU-ohjeistuksen tilanne?
Minusta hyvä uutinen on, että vain muutama päivä sitten -
Israel ja EU tekivät virallisen sovinnon.
He päättivät arvioida uudelleen, mitä on tapahtunut.
Marraskuussahan Israel sulki EU:n pois rauhanprosessista -
käytännössä merkintädirektiivin vuoksi.
Suhteet saatiin normalisoitua vasta nyt.
Se tapahtui mielenkiintoisella tavalla.
Kaikille oli selvää, ettei se ollut kenenkään etujen mukaista.
Ei ollut EU:n etu joutua syrjään prosessista, ei myöskään Israelin etu.
He näyttivät päässeen kompromissiin. He suostuivat sanomaan, -
ettei merkintädirektiivi määrittele rauhanprosessin lopullisia rajoja -
palestiinalaisten ja Israelin välillä -
ja myös että EU selvästi vastustaa kaikkia yrityksiä boikotoida Israelia.
Tämä oli nyt paras mahdollinen kompromissi näissä olosuhteissa.
Mielestäni meidän pitäisi yrittää löytää perustus -
hyvien suhteiden käynnistämiselle uudelleen EU:n ja Israelin välillä.
Ruth Isaac, hienoa, että pääsitte ohjelmaan.
Edustatte Belgian Israel-koalitiota.
Miten täällä Belgiassa EU:n tuotemerkintä on vaikuttanut -
juutalaisten liiketoimintaan?
Miten israelilaistuotteiden leimaaminen näkyy ruokakaupoissa?
Mielestäni on ensinnäkin hieman liian aikaista antaa arvioita.
Toiseksi, tärkein asia on symbolinen arvo -
eli miten ihmiset ajattelevat.
Monien mielestä tärkein vaikutus ei ole taloudellinen haitta -
vaan pitkälti... Jotkut ihmiset kokivat, -
että päätöksellä annetaan tuki BDS-liikkeelle, boikotille.
Se vahvisti Israel-vastaista kantaa ja retoriikkaa.
Emme pysty arvioimaan nyt, mitkä olivat vaikutukset talouteen.
Olemme enemmän huolissamme siitä, miten nuori sukupolvi -
näki ja ymmärsi tuotemerkinnän.
Teodora Coptil, edustatte Euroopan ja Israelin julkisasioita.
Työskentelette EU-elimissä etenkin parlamentissa ja meppien parissa.
Eurooppa sanoo olevansa ja haluaa olla tasapuolinen välittäjä -
israelilaisten ja palestiinalaisten rauhanprosessissa.
Etenkin tuotemerkinnässä ja EU-direktiiveissä oli nähtävillä, -
että EU suosii palestiinalaisia israelilaisten kustannuksella.
Miten se vahingoittaa EU:n mainetta kansainvälisessä diplomatiassa?
Kuten sanoitte, -
kaikessa on kyse näkemyksistä, etenkin rauhan välittämisessä.
Jos EU haluaa vahvistaa rooliaan välittäjänä, sen täytyy ymmärtää, -
että Israelin yhteiskunnan näkemys on muuttumassa, -
koska EU:n käytös muuttuu.
Israelin hallinto ja EU-viranomaiset ovat keskustelleet muutoksesta paljon.
Muutos alkoi ulkoasiainneuvoston johtopäätöksillä -
toukokuussa 2012.
Lisäksi sopimuksen sanamuotoja on tarkistettu.
Tämä huomioitiin ulkoasiainneuvoston päätöslauselmassa, -
joka annettiin 15.2. Siinä päätettiin, -
että kaikissa sopimuksissa sovelletaan vastedes vuoden 1967 rajoja.
EU siis tunnustaa Israelin toimivallan vain vuoden 1967 rajojen sisällä.
Israelin viranomaiset ja hallitus painottavat toistuvasti, -
että EU:n täytyy pystyä parempaan.
Rauhanprosessin tapahtumat eivät voi olla määrääviä EU―Israel-suhteissa, -
sillä rauhanprosessissa on monta osallistujaa. Tangoon tarvitaan kaksi.
Tämän viestin Jerusalem on toistuvasti lähettänyt Brysselille.
Asia on näin: -
juutalaisasutukset ovat pakkomielle Brysselille ja EU:lle.
He ovat valjastaneet sen asiaksi, joka määrittää Israel―EU-suhteita.
Kun direktiivi julkaistiin heinäkuussa 2013, -
sen sanottiin silloin liittyvän Horisontti 2020 -ohjelmaan -
ja siksi EU―Israel-suhteisiin.
Sama tapahtui marraskuisessa tulkitsevassa ilmoituksessa.
Bryssel siis sanoo toistuvasti, että se on kahdenvälistä, -
mutta jos se on sitä, sen pitäisi hyväksyä, -
että molemmissa asiakirjoissa on kyse asutuksista.
Ja ne ovat vain yksi rauhanprosessin asiakohta.
Eli aina kuin he lähestyvät -
kahdenvälisiä sopimuksia, -
myös monenvälisyys pitäisi ottaa huomioon.
Puhuin ulkoasiainneuvoston johtopäätöksistä -
sekä ulkosuhdehallinnon ja komission yhteisasiakirjoista.
Mutta myös täällä parlamentissa kuulee meppien vaatimuksia, -
että assosiaatiosopimusta pitää lykätä.
Kaikki nämä toimet ja suuntaukset -
näyttäytyvät Israelissa palestiinalaismielisinä.
Jos EU haluaa, että se nähdään välittäjänä, -
sen pitää korjata tuo käsitys.
Siksi sen pitää painostaa myös palestiinalaisosapuolta.
Tomas, mikä sai EU:n -
aloittamaan salaiset neuvottelut Israelin kanssa -
tämän kaamean EU-tuotemerkintä- ohjeistuksen kumoamisesta?
Kyse ei ollut niin paljon kumoamisesta -
kuin yhteistyön tarpeen tajuamisesta direktiiveihin katsomatta.
Johtopäätökset ovat tosiaan hieman ristiriitaiset.
Ohjeistuksella he yrittävät viestittää, -
mikä on todellista Israelia ja mitkä ovat "miehitettyjä alueita".
Netanjahun ja Mogherinin johtopäätös on päinvastainen: -
"Tämä saavutetaan vain neuvottelemalla.
Tällä ei pyritä määrittämään, mitkä ovat lopulliset rajat."
Kuten todettua, on hyvin selvää, että Eurooppa tarvitsee Israelia.
Israelkin tarvitsee Eurooppaa, mutta ehkä vähemmän.
Mutta Eurooppa tarvitsee Israelia ja Israel-yhteistyötä.
Esimerkkinä terrorin uhka. Kuka tuli ensimmäisenä apuun Pariisissa -
ja estämään verenvuodatuksen jatkumisen Saksassa ja muualla?
Israelin tiedustelupalvelu.
Jokainen, jolla on hiemankin kokemusta tältä alalta, tietää, -
että emme voi eristäytyä Israelista ja että tarvitsemme sitä kumppaniksi.
EU ja viranomaiset, joiden kanssa olen keskustellut, -
ovat hyvin selväpuheisia.
Kun keskustelu tuotemerkintä- direktiivistä oli käynnissä, tuntui, -
että jos olisi ollut keino vetäytyä, he olisivat luultavasti vetäytyneet.
Mielestäni on hyvä, että uusi alku saatiin aikaan.
Toivomme, että tulevaisuus on valoisampi -
kuin viime vuodet.
Mitä tulee israelilaistuotteiden merkitsemiseen -
tai EU-direktiiviin, se tuo ikävä kyllä ihmisten mieliin -
Israelin boikotoinnin Saksassa aikoinaan -
ja pakotteet, jotka uhkaavat Israelia.
Eurooppa ei varmastikaan halua mielleyhtymää menneisiin -
eikä sitä, miten juutalaiset kokevat tulevansa leimatuksi.
Merkitseminen vaikuttaa myös pales- tiinalaisiin, jotka saavat siitä elannon
Miten te näette EU-ohjeistuksen?
Kyse on pitkälti julkisesta mielipiteestä.
Ehkä juridisesti se on sitä, mitä se on, kuten Tomas sanoi.
Vain selvennys, kuten jotkut sanovat. Tai ettei sillä ole suurta merkitystä.
Mutta kyse on julkisesta mielipiteestä Israelissa ja Euroopassa.
Israel-vastaiset ja BDS-liikkeen kannattajat pitävät tätä voittonaan.
Ja näyttää myös siltä, -
että EU päätti laatia ohjeistuksen juuri Israelia varten.
Ei voi kieltää, etteikö tämä olisi leimaamista.
Palaan siihen, että juutalaiskauppoja ja -yrityksiä boikotoitiin -
toisen maailmansodan edellä.
On oikeutettua sanoa, että yhtäläisyyksiä on, -
enkä tahdo olla liian negatiivinen.
Ikävä kyllä heillä on sellainen tunne, että koko maailma on heitä vastaan.
Että heitä on osoitettu sormella ikävällä tavalla.
Tämä on juuri päinvastoin kuin pitäisi olla.
Mikä on paras tapa reagoida EU-tuotemerkintään?
Juutalaisyhteisöt Britanniassa ja Euroopassa rohkaisevat ihmisiä -
ostamaan israelilaistuotteita.
Onko tämä paras tapa reagoida EU-tuotemerkintään?
Aloite, että israelilaistuotteisiin pitää mieluummin satsata, -
on erittäin hyvä.
Jokaisen, joka ajattelee Israelin etua, pitäisi osallistua siihen.
Kuten jo tuli ilmi, -
se on vain oire EU:n lähestymistavasta konfliktiin.
Pitäisi satsata ja investoida.
Pitäisi vaatia vahvempaa yhteistyötä Israelin ja EU:n välille -
turvallisuusalalla, kyberturvallisuusalalla, -
turvallisuusyhteistyössä ja muualla.
Mutta tarvitaan muutakin.
Jos EU haluaa toimia välittäjänä, -
sen pitäisi painostaa myös palestiinalaisia.
Pari viikkoa sitten parlamentissa oli kiinnostava keskustelu.
Palestiinalaisten EU-lähettiläs vieraili sosialistiryhmässä.
Harvardin kasvatti. Taitava puhuja. Hänen pääväitteensä oli: -
"EU:n pitäisi auttaa meitä tekemään miehityksestä niin kallista, -
että he vetäytyvät."
Kuitenkin kaikki vastuu sovintotyöstä ja sisäsuhteista lankeaa meille.
Se puhuu paljon kaksinaismoraalista: Israel on vastuussa, palestiinalaiset ei
Aina kun Israelissa jokin viittaa vähänkin siihen, -
että ihmisoikeuksia nähdään mahdollisesti rikottavan, -
täällä parlamentissa kuulee kovaa arvostelua.
Mutta kaikki sulkevat silmänsä, jos tekijä on palestiinalainen.
He kokevat, ettei heillä ole työkaluja puuttua asiaan.
Eli, kyllä, BDS. Pitäisi investoida enemmän israelilaistuotteisiin.
Euroopan kansalaisten, viranomaisten ja päättäjien -
pitäisi kantaa vastuuta ja sanoa: -
"Jos aiomme todella toimia rauhanvälittäjänä, -
meidän pitää olla tasapuolisia -
ja mennä mukaan palestiinalaisten rauhantyöhön."
On yhtä tärkeää rakentaa rauhan- omainen palestiinalaisyhteiskunta -
kuin reagoida asutuksiin.
Tomas saa antaa aiheesta loppukommentin.
Eivätkö Mogherini ja EU ole oppineet kantapään kautta, -
että Israel hallitsee tosiasioita kentällä?
Israelin pääministeri Netanjahu kieltää ulkoministeriöltä -
yhteistyön Euroopan komission kanssa eri projekteissa.
Komission oli pakko tulla neuvottelupöytään -
neuvottelemaan uudelleen EU-tuotemerkinnästä.
Se on vähän kuin pokeria: kuka räpäyttää silmiä ensin.
Me molemmat tarvitsemme toisiamme.
On elintärkeää säilyttää hyvät kauppasuhteet.
Sitä ei voi vaarantaa missään nimessä.
Tarkastellaanpa kokonaiskuvaa, -
kuten Syyrian sotaa ja jännitteitä Venäjän suuntaan -
ja kaikkea siellä suunnalla tapahtuvaa muutosta.
Tietysti Israel ja länsimaat, ei vain EU, tarvitsevat keskinäistä yhteistyötä.
Olen melko varma: kaikki täällä ymmärsivät, -
että oli vain ajan kysymys, milloin he tulevat tähän johtopäätökseen.
Ehkä se oli opiksi kummallekin osapuolelle: -
eristäminen ei ole vastaus siihen isoon haasteeseen, joka on edessämme.
Vahvempi Israel―Eurooppa- yhteistyö on ainoa väylä eteenpäin.
Siirrytäänpä sitten seuraavaan aiheeseen.
Iranin ulkoministeri on virallisella vierailulla EU:ssa.
Pitäisikö suhteet Iraniin normalisoida?
Ensin kysymys teille. Pitäisikö EU:n ottaa vastaan Iranin ulkoministeri?
Aiemmin tänä vuonna täällä vieraili Iranin presidentti Ruhani -
ydinsopimuksen takia.
Pitäisikö Euroopan ydinsopimuksen takia -
levittää Tervetuloa-matto Iranin ulkoministerille ja presidentille?
Onko Iranin hallinto muuttunut?
Ei takuulla ole muuttunut. Eivät he luvanneetkaan muuttua.
Se on ainoa varma asia.
Sanoisin, että sekin on katsantokysymys.
Tapaaminen järjestetään. En usko, että moni asia muuttuu.
Kyse on käsityksistä: mitä eurooppa- laiset ja iranilaiset ajattelevat.
Itse pidän sitä hyvänä asiana siinä mielessä, että Iran on avoin.
Ei Iran hallintona, sillä en odota, että se muuttuisi.
Mutta kansan, etenkin nuorten, kannalta, ettei se koe olevansa yksin.
Koen ja toivon, että painostus hallintoa kohtaan jatkuu.
Että Euroopan pitää lähettää vahva ja selvä viesti ihmisoikeustilanteesta.
Ei voida hyväksyä, että ihmisiä tapetaan tänä päivänä, joskus raa'asti.
Epädemokraattisella tavalla varmasti.
Ja Eurooppa vaikenee.
Israelia kohtaan on kaksinaismoraalia. Sitä tutkitaan monin tavoin.
Iranille paiskataan ystävyyden ovi auki.
Niin monet näkevät sen.
Tomas, miten paljon tässä painavat taloudelliset näkökulmat?
Esimerkiksi Iranin energiamarkkinoiden avaaminen -
eurooppalaisyrityksille tuottojen maksimoimiseksi.
Miten paljon taloudelliset seikat painavat -
eikä katsota hallinnon luonnetta?
On selvää, että se on liikkeellepaneva voima.
Olemme vuosien ajan sanoneet ohjelmassamme, -
että jos valitsisimme toisen tien, -
joku vaikka Saksassa voisi laskea, montako työpaikkaa menetämme, -
jos Iran eristettäisiin täysin eikä siihen olisi kauppasuhteita.
Olemme maailmassa siinä tilanteessa,
että harva hallinto ja kansalainen on valmis uhraamaan mitään -
mukavuudestaan tai taloudellisesta voitosta -
jonkin isomman asian tai periaatteen takia, -
olipa se ihmiselämän arvo Iranissa tai ihmisoikeuksien kunnioittaminen.
Jos kyse on siitä, onko minulla työpaikka ensi viikolla -
omalla teollisuudenalallani, -
jossa Iran on mahdollinen kauppakumppani, -
päätös laskelmoidaan usein hyvin rationaalisesti.
Niinpä...
Tietysti liikkeellepaneva voima on liiketoiminnan intressit -
mutta myös sinisilmäisyys.
Kyse ei ole vain sysäyksestä Euroopan taloudelle.
On selvästi sinisilmäisyyttä.
Mieleeni tulevat keskustelut erään saksalaisen kanssa.
Hänen isänsä oli teollisuusmies. Hän luki Hitlerin "Taisteluni"-kirjan -
1930-luvun lopussa. Hän oli uskonut Hitleriä.
Hän oli tehnyt johtopäätöksensä, ja hänen oli pitänyt lähteä Saksasta.
Siihen aikaan Hitler oli kurja, alempiarvoinen upseeri -
Saksan armeijassa.
Ei ollut mitään syytä ottaa häntä vakavasti.
YK:n jäsenmaan johtaja viestittää jatkuvasti -
YK:n yleiskokouksessa vuosi vuodelta, -
että juutalaisvaltio pitää tuhota.
Emme voi sanoa, ettemme ole kuulleet tai että hän vitsaili.
Tämä viesti on ollut yhdenmukainen.
Se ei muuttunut ydinsopimuksenkaan jälkeen.
Yksilöinä, joilla on moraaliarvot, se pitää panna merkille.
Sillä täytyy olla jokin seuraus kansainvälisessä yhteisössä, -
jos tällaista retoriikkaa käytetään ja tiedetään, että he ovat tosissaan.
Teodora, onko EU:n nyt sopiva hetki -
avata taloudelliset, diplomaattiset ja poliittiset suhteet -
Iranin kanssa?
Jos ajatellaan ydinsopimusta, -
länsi ja EU uskoivat tehneensä hyvän sopimuksen, -
ettei Iran enää havittele ydinasetta.
Toki on olemassa muitakin ongelmia, kuten törkeät ihmisoikeusrikkomukset.
Iran rahoittaa kansainvälistä terrorismia ja terrorijärjestöjä, -
jotka harjoittavat kansanmurhaa, kuten Hamas ja Hizbollah.
Ja myös järkyttävät ihmisoikeusrikkomukset.
Vuonna 2015 oli yli tuhat teloitusta.
En muista tarkkaa lukua.
Kaksi kertaa enemmän kuin vuonna 2014.
Pelkästään tammikuussa oli 58 teloitusta.
Onko EU:n nyt aika sulkea silmänsä, kuten Tomas sanoi, -
ja paiskata kättä ― en sano paholaisen kanssa, -
vaan jonkun kanssa, joka käyttäytyy näin?
Se on retorinen kysymys.
Mielestäni lähentymistä Iraniin ei pidä toteuttaa kerralla.
Siinä pitäisi käyttää tiettyjä edistymisen arviointikriteerejä.
Pitäisi ottaa huomioon myös ihmisoikeustilanne.
Ei vain ydinvalmiuksien purkaminen -
vaan suhtautuminen ihmisoikeuksiin.
Pikainen huomio Tomasin kommentista.
Viime kuussa ajatollah julkaisi kirjan siitä, -
miten tuhota Israelin valtio.
Retoriikka on samaa. Mikään ei ole muuttunut.
On naiivia ottaa heidät vastaan -
vain hyvänä ryhmänä, -
niin kuin täällä Brysselissä on tehty.
Heidät on otettu vastaan avosylin.
Minusta se ei ole oikea lähestymistapa. Pitäisi olla realisti.
Palaisin vielä kansainvälisen yhteisön perusperiaatteisiin.
Jotta voi olla YK:n jäsen, johdannon mukaan täytyy osoittaa, -
että haluaa elää rauhassa kaikkien naapurimaiden kanssa -
ja YK:n kaikkien jäsenten kanssa.
Suurimmaksi osaksi asia on aina näin.
Saksan asialistalla ei ole Ranskan tuhoaminen.
Suomella ei ole maata, jota se vihaisi ja josta se haluaisi päästä eroon.
Mutta Iran rikkoo selvästi -
kansainvälisten suhteiden perustavanlaatuisimpia periaatteita.
Tämä tulisi ottaa esiin, ja heidät pitäisi saada siitä vastuuseen.
Kaikki muu on meidän osaltamme harhakuvitelmaa.
Kiitos, että olitte mukana ohjelmassa. Kiitos keskustelusta.
Kiitos, että katsoitte ohjelmaa.
Paras tapa reagoida EU-tuotemerkintään on se, -
että ostamme israelilaistuotteita enemmän.
Täytyy olla hereillä, mitä tulee EU:n ja Iranin suhteiden avautumiseen.
Täytyy ottaa selville, onko hallinto todella muuttunut -
ja onko ihmisoikeustilanne siellä parantunut.
Sitä pitää myös kokonaan estää kehittämästä ydinaseita, -
ennen kuin Iran voidaan ottaa maiden perheeseen. Kiitos seurasta!
Suomennos: Marianne Tenetz