ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
Antisemitismi Euroopassa tänään
Tervetuloa Israel-raportti Euroopan parlamentissa -ohjelman pariin!
Ohjelmassa keskustellaan Lähi-idän asioista Euroopan näkökulmasta.
Useimpina kuukausina olemme olleet Euroopan parlamentin studiossa.
Tässä kuussa eli elokuussa Euroopan parlamentti on kesätauolla.
Niinpä olemme nyt TV7-studiolla Helsingissä.
Mukana ohjelmassa ovat Israelin Suomen-suurlähettiläs Dan Ashbel -
sekä ECI:n YK-johtaja Gregory Lafitte Pariisista Ranskasta.
Lähettiläs Ashbel, olette olleet Suomessa pian neljä vuotta.
Millainen vaikutelma teillä on maastamme?
Ensinnäkin haluan selventää, -
että olen sekä Suomen- että Viron-suurlähettiläs.
Olen ollut täällä lähes neljä vuotta.
Se riippuu aina siitä, mikä vuodenaika on.
Kuten kaikki sanovat, Suomen kesä on hieno, -
mutta joinakin vuosina kesää on joitakin viikkoja, -
ja sitten on vuosia, kuten ensimmäinen vuotemme täällä.
Silloin kesä kesti yhden elokuisen torstai-iltapäivän.
Kaiken kaikkiaan kokemus on ollut erilainen ja mielenkiintoinen.
Neljän vuoden jälkeen sitä oppii tuntemaan paikan -
ja nauttimaan siitä.
Entäpä te, Gregory? Olette ollut täällä joitakin päiviä.
Asutte Etelä-Ranskassa. Teillä on asunto myös Pariisissa.
Millainen vaikutelma teillä on Suomesta?
On aina ilo olla Helsingissä ja tulla Suomeen.
Olen aina vaikuttunut siitä, miten vihreää täällä on.
On ilo olla täällä.
On aina hienoa, kun kesän aikana on erilaisia kelejä.
Me suomalaiset olemme täysin samaa mieltä.
Meillä on kuitenkin vakavampiakin aiheita kuin sää -
tai Suomen ihanuus.
Euroopan horisontissa siintää huolestuttavia merkkejä.
Erityisesti yksi maa on ollut uutisissa paljon -
muutaman viime vuoden aikana.
Se on tietysti Ranska, teidän kotimaanne, Gregory.
Ovatko Ranskassa asiat yhtä huonosti kuin ne ulospäin näyttävät?
Mikä on teidän kokemuksenne antisemitismin noususta Ranskassa?
Valitettavasti se on todellisuutta.
Minulle oli melkoinen yllätys kolme tai neljä vuotta sitten, -
kun huomasin, että siitä alkoi tulla taas todellisuutta Ranskassa.
Tunnemme kaikki Ranskan antisemitismin historian.
Mitä enemmän ajattelen asiaa, sitä surullisempaa on tajuta, -
etteivät asiat ole muuttuneet juurikaan 1800-luvun lopun jälkeen.
Tiedämme, että silloin oli Alfred Dreyfusin tapaus Ranskassa.
En tiedä, ovatko asiat muuttuneet kovinkaan paljon.
Tietenkin se on muuttunut, että tiedämme, mitä tapahtui.
Niinpä olemme varovaisempia.
On myös yksi iso ero: nyt myös hallinto tajuaa, -
että jotakin kamalaa tapahtuu antisemitismin nousun myötä.
Olemme nähneet sen eri tavoin.
Se on näkynyt koomikko Dieudonnén kautta -
ja kauheiden iskujen kautta. On ollut monta iskua.
Paljon puhutaan Charlie Hebdon ja kosher-kaupan tammikuisista iskuista,
mutta kuukausi aiemmin Pariisin lähiöissä tehtiin iskuja, -
jotka olivat kerrassaan kamalia.
Sanoisin jopa, että on olemassa antisemitismin juuri, -
mikä on hirvittävää, kun pohtii, mitä tapahtui yli 120 vuotta sitten.
Alfred Dreyfusilta riistettiin sotilasarvo.
Siitä tulee tammikuussa 120 vuotta.
Asia vaivaa minua yhä.
Yritän tutkia historiaa, jotta voisin ymmärtää sitä paremmin.
Kun tutkii Dreyfusin tapausta, -
voi huomata, että Pariisin älymystössä oli antisemitismiä.
Heistä yksi oli Edmond de Goncourt, -
josta kuuluisa kirjallisuuspalkinto on saanut nimensä.
Siinä on jotakin, mikä herättää huolta.
Suurlähettiläs Ashbel, asutte maassa, jota monet ovat pitäneet -
yhtenä Israelin suurimpina ystävinä ja turvallisena maana.
Onko tilanne edelleen sama?
Onko Suomessa antisemitismiä tai merkkejä siitä?
Suomea pitää katsoa eri näkökulmasta.
Juutalaisasutuksen historia on Suomessa verrattain lyhyt.
Juutalaisia alkoi tulla Suomeen vasta 1800-luvun puolivälissä, -
joten heitä on asunut täällä vasta parisataa vuotta.
He eivät ikinä ole muodostaneet isoa yhteisöä, -
ei mitään, mikä edes muistuttaisi yhteisön kokoa Ranskassa.
Enimmillään Suomessa on asunut 2 000 juutalaista.
Nyt yhteisö käsittää optimistisesti arvioituna 1 300 henkeä.
Yhteisö ei ole suuri, -
eikä se ole koskaan ollutkaan suuri.
Toisaalta uskon, että viime vuosina on noussut esiin suuntaus, -
jonka kannattajat kutsuvat itseään antisionisteiksi, -
mutta he ovat pohjimmiltaan juutalaisvastaisia -
ja sen tähden antisemitistisiä.
Heillä on erilainen tausta, mutta he käyttävät samoja iskulauseita.
He kieltävät oikeudet, jotka liittyvät Israeliin.
He kieltävät yhteyden juutalaiskansan ja Israelin maan välillä.
Sen myötä he saattavat myös yhteisön täällä -
pelkäämään ja kokemaan turvattomuutta.
Tapahtumat alkuvuonna 2015 esimerkiksi Kööpenhaminassa -
ja myös Pariisissa, kuten aiemmin mainittiin, -
saivat myös juutalaiset Suomessa pohtimaan omaa turvallisuuttaan.
Nykyään juutalaisten täytyy kaikkialla Euroopassa, myös Suomessa, -
olla varovaisia, jos he kulkevat kipa päässä -
tai Daavidin tähti kaulakorun osana.
Se on huolestuttavaa, ja sitä esiintyy myös täällä, -
vaikkakaan ei yhtä voimakkaasti kuin muissa maissa.
En myöskään leimaisi Suomea maaksi, -
jossa antisemitismi olisi iso ongelma, mutta se on ehdottomasti ongelma, -
joka aiheuttaa huolta maan juutalaisyhteisössä.
Herra suurlähettiläs, Helsingissä järjestettiin hiljattain eräs tapahtuma.
Se oli teemapäivä, jonka tarkoitus oli korostaa arvoja, -
kuten solidaarisuutta, antirasismia ja globalisaatiota.
Ikävä kyllä yksi järjestö ei saanut osallistua.
Tuo järjestö oli Israelista.
Viittaatte Maailma kylässä -festivaaliin.
Se on vuosittainen tapahtuma, -
joka on kansalaisjärjestöjen järjestämä.
Tänä vuonna teemana olivat ympäristö ja Lähi-itä.
Israelin tunnetuimmista järjestöistä yksi, -
joka on kansalaisjärjestö ja joka on ollut olemassa jo 106 vuotta, -
on Keren Kajemet LeIsrael, Juutalainen kansallisrahasto.
Sionistinen liike perusti sen -
mahdollistamaan juutalaisten asettumisen Pyhään maahan, -
silloiseen Palestiinaan Turkin vallan alla, -
sittemmin brittivallan alla ja Israelin valtion perustamisen jälkeen.
Tämä järjestö osallistuu kansalaisjärjestönä -
moniin tapahtumiin kautta maailman, -
koska se tekee paljon työtä ympäristön hyväksi.
Israelissa on nyt enemmän puita -
kuin 20 tai 30 vuotta sitten. Keren Kajemet tekee paljon tätä työtä.
Se myös suojelee vesivaroja ja toimittaa vettä.
Tässä suhteessa se on ympäristön- suojeluun keskittyvä kansalaisjärjestö.
Sillä on asiasta paljon kokemusta, jota se jakaa muille maille.
Vuonna 2014 Keren Kajemet osallistui Maailma kylässä -festivaalille.
Tänä vuonna tehtiin aloite, -
jonka pani vireille selvästi Israelin-vastainen järjestö.
Sitä johtaa eräs tietty henkilö, -
joka on enemmän kuin Israelin-vastainen.
Järjestäjille esitettiin kaikenlaisia syytöksiä.
Nämä eivät tarkastaneet väittämien todenperäisyyttä.
Ne päättivät olla hyväksymättä Keren Kajemet LeIsraelia (KKL) -
mukaan festivaaliin.
He väittivät, että järjestö on osallisena -
ihmisten karkottamiseen näiden omilta asuinsijoiltaan.
Esitettiin kaikenlaisia syytöksiä, joista mitkään eivät pidä paikkaansa.
Jotkin tapaukset ovat tulleet israelilaisten oikeusistuimien eteen.
Oikeus ratkaisi tapaukset Keren Kajemetin hyväksi.
Toiset tapaukset ovat kiistanalaisia, kyllä, -
mutta missään ei ole todettu Keren Kajemetin anastaneen mitään.
Uskon, että ne, jotka kieltävät -
Israelin oikeuden olemassaoloon -
ovat asian takana.
Heillä ei ole mitään Keren Kajemetia vastaan sinänsä.
Takana on Israelin oikeuksien kieltäminen.
Se on lähellä antisemitististä asennetta, -
sillä se ei anna Israelille mahdolli- suutta olla maa muiden joukossa.
Se vaatii Israelilta asioita, joita se ei vaadi keneltäkään muulta.
Se vaatii Keren Kajemetilta asioita, joita he eivät vaadi muilta.
Väitettiin, että Keren Kajemet jakoi Israelin karttoja, -
joissa ei ollut vuoden 1949 vihreää linjaa.
Itse asiassa Maailma kylässä -festivaalilla palestiinalaiset -
jakoivat "Palestiinan" karttoja, joissa ei ollut Israelia lainkaan.
Kukaan ei estänyt heitä.
Tämäkin on esimerkki kaksinaismoraalista.
Se on hyvin surullista.
Uskon, että festivaalivieraat menettivät jotakin.
Ajattelen, että se vahingoitti enemmän järjestäjiä -
kuin Keren Kajemetia.
Olemme keskustelleet tästä monta kertaa aiemmin.
Valitettavasti monien näiden järjestöjen johtajissa on kristittyjä.
Uskon, että meidän ECI:nä on tartuttava siihen.
Gregory, olimme yhdessä Jerusalemissa joitakin viikkoja sitten -
Global Forum Against Antisemitism -tapahtumassa.
Kuulimme, että nykyään on monenlaisia antisemitismin muotoja.
Se ei ole vain vanhanajan natsismia ja skinheadeja.
On eri muotoja. BDS-kampanja ja muut vastaavat yritykset, -
joilla Israelia pyritään demonisoimaan, valtaavat alaa yliopistokampuksilla -
ja akateemisessa maailmassa. Te olette itse professori.
Haluaisitteko kertoa jotakin anti- semitismin vastaisesta foorumista -
tai omista kokemuksistanne akateemisessa maailmassa?
Ensinnäkin minusta on aika surullista, -
että vielä tarvitaan antisemitismin vastaista foorumia.
Se järjestetään joka toinen vuosi.
Minusta on surullista, että sellaista tarvitaan vieläkin.
Hyvä uutinen on, että kansainvälinen yhteisö -
tunnistaa ongelman ja ongelman selvittämistarpeen.
Edustajia oli tullut monista maista -
ja eri hallinnoista -
ja jopa Yhdistyneistä kansakunnista.
Tämä vuosi on ollut aika erityinen -
maailmanlaajuisella tasolla antisemitismin vastaisessa työssä.
YK:ssa nimittäin oli erityistapahtuma, -
jonka tarkoituksena oli keskustella antisemitismin noususta.
Se lyötiin lukkoon marraskuussa 2014, joten sillä ei ollut mitään tekemistä -
alkuvuoden terroristi-iskujen kanssa.
Ihmiset puhuvat siitä ja yrittävät ymmärtää, mitä on meneillään -
ja miten voisimme taistella sitä vastaan.
Foorumissa tuotiin esiin monia hienoja ajatuksia.
Meidän täytyy vielä todella ymmärtää...
Se, mitä olemme yrittäneet tehdä vuosien ajan, ei jotenkin toimi, -
jos katsotaan, mitä nykyään tapahtuu.
Henkilökohtainen näkemykseni on, -
että suvaitsevaisuuden saarnaamisen sijaan meidän pitää selittää, -
mitä juutalaiset ja juutalainen kulttuuri ovat lahjoittaneet meille.
Joskus pidämme itsestään selvinä asioita, -
joita juutalainen kulttuuri on meille lahjoittanut.
Ihmisten pitää kuulla siitä.
Se on paras lääke antisemitismiä vastaan.
Tietysti foorumista olisi paljon muutakin kerrottavaa.
Se on hyvä, ja toivottavasti se on musiikkia korvillenne, herra Ashbel.
Haluamme suvaita juutalaiskansaa ja kaikkia Israelin edustamia asioita, -
ja itse asiassa haluamme juhlia judaismia ja juutalaisia aatteita.
Olette työskennellyt suurlähetystöissä monissa Euroopan pääkaupungeissa.
Olette olleet Wienissä ja muissa pääkaupungeissa.
Siksi teillä on Euroopan laajuinen näkökulma antisemitismiin.
Kun tarkastelette tilannetta tänään vuonna 2015, -
mitä näette ikään kuin ulkopuolisena, jos ei keskitytä ainoastaan Ranskaan?
Näen ilmiöitä, -
joissa tartutaan jälleen sellaisiin iskulauseisiin -
ja sellaisiin asenteisiin, -
jotka kieltävät olemassaolon oikeutuksen.
Aiemmin kiellettiin juutalaisten oikeus olla olemassa.
Nyt yritetään kieltää Israelin valtion oikeus olla olemassa.
Tässä juutalaiset ovat osa pakettia.
Ongelma on, että nämä ihmiset väittävät olevansa rauhan asialla, -
mutta he ovat kaukana rauhan puolustamisesta, -
sillä jos he ajaisivat rauhaa, he vaatisivat molempia osapuolia -
tekemään jotakin ja etsimään keinoja.
Mutta todellisuudessa he yrittävät -
hävittää tyystin juutalaisvaltion Lähi-idästä.
Kaikki muu, mitä sanotaan, -
on vain yritystä manipuloida kuulijoita, -
jotka eivät hoksaa kuunnella ääntä pyrkimyksen taustalla.
Pyrkimyksen taustaääni on hyvin vaarallinen.
Tätä voi nähdä kaikkialla Euroopassa.
Sitä on täällä Suomessakin. On ollut tapahtumia, -
kuten vuosittainen rauhanfoorumi Helsingissä, tavallisesti syyskuussa.
Olen ollut täällä nyt neljä vuotta.
Minua ei ole vielä kertaakaan kutsuttu tähän rauhanfoorumiin.
Mukana on vain palestiinalaisia, Israelin toimia kritisoivia -
ja Israelin olemassaolon oikeutuksen kieltäjiä. Millaista rauhaa he haluavat?
Sellaista rauhaa, ettei Israelin valtiota ole olemassakaan. Surullista.
Tällainen asenne ei auta olemassa olevien ongelmien ratkaisuyrityksissä.
En kiellä, etteikö ongelmia olisi.
Ehkäpä toinen osapuoli ei pidä politiikastamme.
Heillä on oikeus mielipiteeseensä.
Ehkäpä joissakin tapauksissa voisimme löytää kompromisseja.
Mutta jos toinen osapuoli ei halua neuvotella, -
ja se käyttää kansainvälistä yhteisöä välineenä, -
joka tekee kaiken työn heidän puolestaan...
Mikäli he "onnistuisivat" pyyhkäisemään Israelin kartalta, -
"minun ei tarvitse neuvotella, koska koko Israelia ei ole olemassakaan."
Jos tämä on sitä, mitä palestiinalaiset odottavat, he ovat mielestäni väärässä
Me emme neuvottele siitä, miten tekisimme itsemurhan.
Emme tarvitse sellaista emmekä aio tehdä sellaista.
Tähän nämä voimat pyrkivät. He eivät pyri auttamaan palestiinalaisia, -
koska heidän toimensa eivät auta.
He eivät auta pakolaisongelman ratkaisussa, -
koska he eivät tee mitään sen hyväksi.
He pyrkivät vain yhteen asiaan: -
hävittämään tyystin juutalaiskansan kansallisvaltion.
He eivät halua, että se on olemassa. Ja tätä he tekevät. He käyttävät -
kaikenlaisia keinoja. Jos me ― tai pikemminkin te Euroopassa -
lankeatte tähän ansaan, olette osallisena siihen. Olkaa varuillanne.
Olemme samaa mieltä. Gregory, tarkastellaanpa Ranskaa, -
jossa asuu Euroopan suurin juutalaisyhteisö -
mutta myös Euroopan suurin muslimiyhteisö.
Sen lisäksi maassanne toimii puolue, -
jota joitakin vuosia sitten pidettiin täysin marginaalipuolueena.
Tarkoitan Kansallista rintamaa, joka on nyt kolmanneksi suurin puolue.
Voi hyvin olla, -
että Marine Le Pen asettuu ehdokkaaksi presidentinvaaleissa.
Mitä Ranskassa tapahtuu?
En usko, että minulla on vastauksia tuohon kysymykseen.
Ranskalaisena on pelottavaa nähdä -
tämä antisemitismin nousu -
ja samaan aikaan Kansallisen rintaman nousu.
Mutta haluan myös tuoda esiin rohkaisevan seikan.
Kun näen, -
mitä Ranskan hallinto tänä päivänä sanoo...
Kun näemme, mitä pääministeri Manuel Valls sanoo...
Hän piti uskomattoman puheen parlamentissa -
Charlie Hebdon ja kosher-kaupan iskujen jälkeen.
Olin autossa matkalla kotiin. Puhelin soi, -
mutta en pystynyt vastaamaan, koska kuuntelin pääministerin puhetta.
Se oli todella hieno puhe. Kerrankin joku otti kantaa.
Hän ei puhunut yksittäisiä yhteisöjä vastaan vaan puolusti juutalaisia.
Hän ilmaisi, ettei hän suvaitse tätä uskomatonta asiaa: -
juutalainen voi jälleen tulla tapetuksi Ranskassa vain juutalaisuutensa takia
Tämä hallinto on ymmärtänyt, mitä on meneillään, -
tilanteen vakavuuden. Niinpä toivon yhä, että jotakin voi tapahtua; -
että ranskalaiset voivat ymmärtää, -
ettei tätä saa tapahtua enää uudelleen. En silti ymmärrä, -
miksi niin monet äänestävät Marine Le Peniä.
Osittain se johtuu taloudellisista syistä ja Euroopan tilanteesta.
Mutta mielestäni tämän hallinnon ollessa vallassa meillä on toivoa, -
että jotakin hyvää voi tapahtua.
Täytyy odottaa seuraaviin presidentinvaaleihin.
Monet tilannetta seuraavat, kuten Bernard-Henri Lévy, ovat sanoneet, -
että jos vertaamme nykytilannetta 1930-luvun tapahtumiin, -
erona on se, että hallinnot tietävät antisemitismin olevan nousussa, -
kun taas ongelmat ovat kaduilla, kansalaisyhteiskunnassa.
Suurlähettiläs Ashbel, meillä on vain muutama minuutti ohjelma-aikaa.
Tekevätkö Euroopan hallinnot riittä- västi antisemitismin pysäyttämiseksi?
Lisäisin huomioihinne vielä yhden huomion.
Yksi merkittävä ero 1930-luvun ja nykyhetken välillä -
on Israelin valtion olemassaolo.
Israelin valtio lupaa jokaiselle juutalaiselle -
kotimaan ja kansalaisuuden.
Tämä on jotakin, mitä ei aiemmin ollut.
Se antaa ihmisille, jotka kokevat turvattomuutta...
Ja en nyt mene kysymykseen, -
pitäisikö vuosisatoja jossakin Euroopan maassa asuneen perheen -
ottaa tavaransa ja muuttaa Israeliin.
Jotkin perheet eivät pidä ajatuksesta, ja heillä on oikeus mielipiteeseensä.
Mutta se tosiasia, että tämä mahdollisuus on olemassa, on tärkeä.
Ja on myös tärkeää, että Israelin valtio, -
jota edustan Suomessa ja Virossa, -
voi puhua viranomaisille valtioiden välisissä keskusteluissa.
Kysymykseen, ovatko hallintojen toimet riittävät, -
vastaisin kansalaisena, vaikka olenkin toiminut virkamiehenä 40 vuotta, -
että hallintojen pitäisi aina odottaa tekevän enemmän.
Meidän pitäisi aina vaatia hallintoja tekemään enemmän, -
koska uskomme, että ne voivat tehdä enemmän.
Se pitää paikkansa tässäkin tapauksessa.
Mutta minusta on tärkeää, ja olen sanonut sen jo aiemminkin, -
että mielestäni Euroopan hallintojen ei pidä langeta ansaan, -
jossa esitetään syytöksiä -
ja kaikenlaisia kauniita sanoja, -
tarkastamatta niiden taustoja.
Joku voi saarnata rauhan nimissä, -
mutta en tunne ketään poliitikkoa, joka ei käyttäisi rauha-sanaa puheessaan.
He puhuvat aina rauhasta, -
mutta kysymys kuuluu, mitä he aikovat tehdä.
Tarvitaan selvää ja vahvaa kannanottoa -
Euroopan hallinnoilta, Euroopan unionilta ja muilta järjestöiltä: -
"Puolustamme arvoja.
Puolustamme arvoja Israelissa, muissa maissa ja joka maassa.
Ja me annamme valtioille yhtäläisen arvon."
Silloin maaperä on tasainen ja voi tehdä jotakin.
Tämä on mielestäni tärkein asia.
Kiitos, suurlähettiläs Ashbel sekä Gregory Lafitte ECI:stä.
Ensi kuussa olemme taas Euroopan parlamentin studiossa -
taltioimassa seuraavaa jaksoa.
Muistakaa suurlähettiläs Ashbelin ja Gregory Lafitten sanat.
Nyt on meidän kaikkien aika vastustaa antisemitismin nousua -
Ranskassa, Suomessa ja muualla Euroopassa. Kiitos!
Suomennos: Marianne Tenetz