ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
Antisemitismi ja Bonhoefferin esimerkki
Hei ja tervetuloa ohjelman pariin!
Olemme Euroopan parlamentissa Euroopan unionin sydämessä -
Brysselissä.
Tänään muistelemme Dietrich Bonhoefferia, -
joka osoitti suurta rohkeutta taistelus- sa natseja vastaan yli 70 vuotta sitten.
Pohdimme, mikä on Euroopan tila 70 vuotta sen jälkeen, -
kun Eurooppa vapautettiin natsien vallasta.
Keskustelemme myös muista aiheista.
Mukana ohjelmassa on europarlamentaarikko Hannu Takkula.
Tervetuloa ohjelmaan ja tervetuloa takaisin Euroopan parlamenttiin!
Mukana on myös Antisemitismiä vas- tustavan liiton johtaja Joel Rubinfeld.
Mukana myös Tomas Sandell, ECI:n perustaja ja johtaja.
Aloitetaan teistä, Hannu.
Olette ollut poissa parlamentista kymmenen kuukautta.
Olette nyt Euroopan parlamentissa toista viikkoa.
Millaista oli palata europarlamentaarikoksi?
Mitä olette oppinut poissa ollessanne?
Ensinnäkin on hyvä olla täällä taas.
Eurovaalit pidettiin vuosi sitten.
Vaalit eivät sujuneet hyvin ryhmältäni ALDElta.
Itse henkilökohtaisesti menestyin vaaleissa hyvin, -
mutta entinen komissaari Olli Rehn keräsi enemmän ääniä ja sai paikan.
Mutta Olli Rehn tavoitteli tehtäviä, -
kuten euroalueen johtajan pestiä.
Hän oli ALDE-ryhmän pääehdokas.
Kun ALDE hävisi viime vaalit, -
on selvää, ettei kaikille ryhmän jäsenille riittänyt virkoja.
Niinpä kymmenen kuukauden kuluttua Olli päätti palata Suomeen, -
koska Suomessa järjestettiin omat eduskuntavaalit.
Hän halusi ministeriksi ja palasi Suomeen.
Niinpä nousin varasijalta Euroopan parlamenttiin. On hyvä olla taas täällä.
Täällä Euroopan parlamentissa ei ole tapahtunut juuri mitään, -
koska uusi komissio järjestäytyi viime syksynä.
Komissio on vasta nyt alkanut antaa ehdotuksia.
Tulin juuri oikeaan aikaan. Kymmenen viime kuukauden aikana -
olen tehnyt väitöskirjaani Lapin yliopistoon.
Se oli kova urakka, mutta se on melkein valmis.
Täytyy sanoa, että tauko teki hyvää.
Täytyy sanoa, -
etten ole juurikaan seurannut, mitä Euroopan parlamentissa tapahtuu.
Olen keskittynyt väitöskirjaani.
Ajattelin, että jos tilaisuus tulee, olen valmis.
Olen ollut täällä kymmenen vuotta. Tunnen talon melko hyvin.
Kiva, että olette taas täällä. Joel, on hyvä saada teidät ohjelmaan jälleen.
Olitte ohjelmassa viimeksi noin vuosi sitten.
Kertoisitteko järjestöstänne, Antisemitismin vastaisesta liitosta?
Miksi järjestö piti perustaa?
Koska antisemitismi on lisääntymässä Belgiassa -
ja koko Euroopassa. Se on erittäin huolestuttavaa.
Siihen pitää suhtautua vakavasti. Siksi perustimme 1,5 vuotta sitten -
Antisemitismin vastaisen liiton Belgiaan.
Liiton ainoa tehtävä on taistella antisemitismiä vastaan.
Tänä päivänä näemme erilaisten terrori-iskujen -
ja päivittäisten antisemitististen tekojen myötä, -
että antisemitismi on uhka Euroopan juutalaisille.
Mielestäni sitä ei pidä kuitenkaan rajata Euroopan juutalaisväestöön.
Uhka koskettaa koko Eurooppaa.
Kun ihmiset huutavat kuolemaa juutalaisille Brysselin, -
Pariisin, Berliinin tai muiden tärkeiden kaupunkien kaduilla Euroopassa, -
sanoman takana on: "Kuolema Belgialle, Ranska, Saksalle, -
Euroopalle, demokratialle, vapaudelle ja sukupuolten väliselle tasa-arvolle."
Pelissä on Euroopan tulevaisuus.
Uskon, että Euroopan juutalaisväestön tulevaisuus ja kohtalo -
on Euroopan demokratian koetinkivi.
Palaamme siihen myöhemmin keskustelussa.
Tomas, kertoisitteko tuoreet uutiset ECI:n työstä?
Osallistuitte täällä tärkeään antisemitismi-konferenssiin.
Kiitos. On hyvä olla taas täällä, etenkin näin hyvässä seurassa -
Joelin ja Hannun kanssa. Tarvitsemme Hannua parlamentissa.
Monet Suomessa ja muualla olivat iloisia, että nousitte parlamenttiin.
Tervetuloa ECI:nkin puolesta.
Tahdon mainita kaksi asiaa.
Saatatte muistaa, että marraskuussa ECI laati avoimen kirjeen -
Euroopan juutalaiskongressin, Euroopan helluntailiiton -
ja Kansainvälinen vapaa maailma -järjestön kanssa. Se oli tuenosoitus -
Lähi-idän vainotuille kristityille ja Euroopan juutalaisille.
Halusimme tuoda Euroopan johtajien tietoon, -
mitä Israelin ympäristössä tapahtuu: teurastusta, viattomien kristittyjen -
ja muiden uskonnollisten vähemmistöjen kansanmurhaa.
Luovutimme avoimen kirjeen jo marraskuussa, -
mutta halusimme luovuttaa sen uusille johtajille, -
Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tuskille -
ja Frederica Mogherinille.
Eilen tapasimme Tuskin ulkopoliittisen pääneuvonantajan.
Luovutimme avoimen kirjeen ja keskustelimme asiasta.
Keskustelimme syvällisesti siitä, miten Lähi-idän kristittyjä voisi suojella.
Toimme myös esiin huolemme antisemitismin kasvusta Euroopassa.
On hyvä mainita, -
että puheenjohtaja Donald Tusk on vahva liittolaisemme asiassa.
Tahdon mainita myös, että tulin konferenssista joku tunti sitten.
Konferenssi käsitteli antisemitismin kasvua Euroopassa ja maailmalla.
Konferenssin teema oli "Euroopan ratkaiseva hetki".
Monet ovat tulleet siihen johtopäätökseen, -
että tämä on ratkaiseva hetki, jolloin Euroopan ja sen johtajien on noustava
ja tuomittava se, mitä tapahtuu Brysselin, Toulousen, Pariisin -
ja Kööpenhaminan kaduilla.
Olin yhdessä Euroopan-työmme johtajan Perrine Dufoix'n kanssa.
Hän kertoi jotakin, mitä en tiennyt. Kaksi viikkoa sitten Pariisissa -
Ranskan poliisi pystyi estämään terrori-iskun, -
joka oli kohdistettu kirkkoihin Pariisissa.
Iskun suunnittelijoilla oli selvät ohjeet Syyriasta ja ISISiltä -
räjäyttää pommit kirkoissa Pariisissa.
Panokset kovenevat kovenemistaan.
Emme voi jatkaa kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Konferenssi oli hyvin kiintoisa.
Palaan joihinkin siellä esiin tulleisiin asioihin ohjelmassa myöhemmin.
Elämme uudessa ajassa.
On hyvä olla vahvojen puolestapuhu- jien, kuten Joelin ja Hannun, seurassa
Meillä on syytä puhua ampumavälikohtauksesta, -
joka tapahtui ohjelmataltiointia edeltävänä päivänä Texasissa.
Kaksi islamistiterroristia -
yritti iskeä konferenssiin, jossa Geert Wilders puhui.
Tilaisuuden järjesti Pamela Geller.
Konferenssin yhteydessä järjestettiin Muhammed-aiheinen piirroskilpailu.
Se antoi kipinän iskulle. Onko teillä kommentteja -
sananvapaudesta ja kulttuurisesti arkaluonteisista asioista?
Kiitos kysymyksestä.
Se on vaikea kysymys. Keskustelu jatkuu.
Tahdon kommentoida ECI:n puolesta. Olemme kristillinen järjestö.
Kun juutalaisia teurastetaan -
umpimähkään kuten juutalaismuseolla ilman mitään syytä, -
kun juutalaisia ammutaan kylmäverisesti ruokaostoksilla, -
ei ole mitään seliteltävää. Se on tyypillistä antisemitismiä, -
eikä sitä voi muuksi kutsua.
Kun provosoidaan tietoisesti -
tavalla, jota en oikein näe...
Näen, että on olemassa erityyppisiä tilaisuuksia.
Esimerkiksi Kööpenhaminassa oli keskustelupaneeli sananvapaudesta, -
sananvapauden rajoista ja huomioonotettavista seikoista.
Se on minusta oikeutettua.
En kuitenkaan tahdo antaa tukeani konferensseille, -
joissa toisten uskonnollisia symboleja pilkataan.
Ei ole ikinä oikeutettua tappaa joku, -
joka käyttää ilmaisuvapauttaan.
Kristittynä järjestönä ECI haluaa kuitenkin lausua, -
ettei provosointi auta ketään. Se vain pahentaa tilannetta.
Niiden kannalta, jotka haluavat keskustella sivistyneesti, -
se ei helpota tilannetta.
Tietysti pidämme tappamisia valitettavana, -
mutta täytyy myös vakavana todeta, -
ettemme usko provokaatioiden auttavan ketään.
Joel, uskotteko, että Amerikkaa ollaan vetämässä konfliktiin?
Nyt Amerikka kohtaa samanlaisia iskuja omalla maaperällään.
Vuonna 2013 Bostonin maratonilla tehtiin pommi-isku, -
jossa kuoli monia juoksijoita. Sitä ennen WTC-iskut.
Uskotteko, että suuri yleisö ja hallitus Amerikassa -
ovat nyt valveutuneempia islamisti- ekstremistien uhan suhteen USA:ssa?
Muistakaa, että se alkoi 11. syyskuuta 2001 Yhdysvalloissa -
ennen Madridin, Lontoon, Toulousen, Brysselin, Kööpenhaminan -
ja Pariisin iskuja.
Se alkoi 15 vuotta sitten New Yorkissa ja Washingtonissa.
Tietysti USA on vedetty taisteluun uudenlaista totalitarismia vastaan.
Se on vastassamme.
Eurooppaa tai läntistä maailmaa -
on sadan viime vuoden aikana kohdannut -
kolme suurta totalitarismia: -
kommunismi, natsismi ja islamismi.
Se on pitkä sota. Olemme vasta alussa.
Sadan vuoden kuluttua historiankirjoissa kirjoitetaan, -
että se alkoi New Yorkissa 11.9.2000.
Se oli vuonna 2001. - Aivan.
Itse asiassa se alkoi jo aiemmin Israelissa.
Läntinen maailma yleisesti kokee tänä päivänä samaa, -
mitä länsimaisten arvojen edustaja Lähi-idässä, Israelin juutalaisvaltio, -
koki jo vuosikymmenen ajan sitä ennen.
Tietysti asia on Yhdysvaltain tiedossa, -
mutta en tiedä, hoitaako Yhdysvaltain nykyhallinto asiaa -
sillä tavalla kuin olemme tottuneet aikaisempien hallintojen hoitavan.
Elämme aivan uudenlaisessa maail- massa sitten toisen maailmansodan.
Maailmanpolitiikassa on tapahtunut muutos.
Vapaalla maailmalla on yksi johtajavaltio, ja se on Yhdysvallat.
Pidän hyvänä asiana, -
että maailman vahvin demokratia johtaa tätä taistelua.
Tuntuu kuitenkin, että Yhdysvallat on lomaillut koko Obaman kauden.
Siksi elämme tänään hyvin sotkuisessa tilanteessa.
Venäjä ja Vladimir Putin ovat nousussa.
Tilanne on sekava Ukrainassa, Syyriassa ja muissa paikoissa.
Se on ongelma. Vastassamme on suuri uhka.
Se uhkaa demokratioidemme olemassaoloa.
En tänä päivänä tiedä, kuka sitä johtaa.
Se oli hiljattain nähtävillä Iranin kysymyksen yhteydessä.
Se on ilman muuta iso uhka.
Iran on terrorismin päärahoittaja.
Se toimii välillisesti Hizbollahin kautta Libanonissa.
Se on rahoittanut terrori-iskuja myös Argentiinassa, Bulgariassa ja muualla.
Iranin ydinneuvotteluissa oli nähtävillä eräs piirre.
Yhdysvallat Eurooppa vanavedessään -
on valinnut mielestäni väärän tien.
Lähestymistapa on lyhytnäköinen.
Vapaan maan johtaja tässä nimenomaisessa asiassa, -
tämän asian "Churchill", onkin Benjamin Netanjahu.
Israelin pääministeri on se, jolla on rohkeutta ja selväjärkisyyttä sanoa: -
"Ei. Sopimus on huono. Joudumme maksamaan siitä kovan hinnan -
lähitulevaisuudessa."
Sanotaan, että sotia on tulossa.
Hannu, tahtoisin kuulla kommenttinne seuraavaan kysymykseen.
Monet kristityt loukkaantuvat, -
mutta he eivät turvaudu väkivaltaan.
Miten tärkeää on mennä mukaan poliittiseen prosessiin, -
silloin kuin kokee vääryyttä, eikä tukeutua omankädenoikeuteen?
Etenkin täällä Euroopassa täytyy muistaa, mitkä ovat arvomme.
Euroopan unioni on rauhan ja menestyksen unioni.
Meidän on korostettava omia arvojamme, kuten ihmisoikeuksia -
ja ilmaisuvapautta. Tietysti täytyy kunnioittaa toinen toistaan.
Toivon, että löydämme parempia tapoja -
ratkaista ongelmia rauhanomaisesti ja neuvotteluteitse.
Tietysti se on juutalainen ja kristillinen perinne.
Se kumpuaa uskonnoistamme.
Kun olemme täällä Euroopan unionin sydämessä, -
on hyvä muistaa, että juutalaisten ja kristittyjen yhteiset arvot -
ovat myös Euroopan unionin arvoja.
Tahdon edistää niitä.
Tahdomme keskustella ohjelmassa Dieter Bonhoefferista, -
joka oli merkittävä saksalainen teologi.
Hän taisteli yksin natseja vastaan.
Hänet murhattiin syytettynä salajuonesta Hitleriä vastaan.
Tomas, Dietrich Bonhoefferissa oli valtavaa johtajuutta ja rohkeutta, -
kun hän taisteli natsihallintoa vastaan toisessa maailmansodassa.
Hän vastusti yksin miltei kokonaista kulttuuria ja kansaa -
suojellakseen juutalaisia.
Millaisen perinnön Bonhoeffer jätti?
Voisimme tarkastella Bonhoefferin elämää monelta eri kantilta.
Huhtikuun 9. päivänä tuli kuluneeksi 70 vuotta siitä, -
kun hänen julkinen hirttotuomionsa pantiin toimeen.
Vain muutaman viikon kuluttua Hitler teki itsemurhan ja sota loppui.
Sitä voi miettiä, miksi Bonhoefferille piti käydä niin.
Selvästikin Bonhoeffer oli erittäin rohkea mies. Hän oli älykäs.
Hän tuli perheestä, jossa oli oppineita sekä maailmanluokan tutkijoita.
Hänellä oli myös syvällinen kristillinen vakaumus.
Joskus unohdetaan, miten tärkeä usko oli hänelle.
Hän ammensi uskosta rohkeutta, -
jonka avulla hän saattoi nousta Hitleriä ja natsien ideologiaa vastaan.
Jos muistan oikein, Hannu kirjoitti joitakin vuosia sitten kirjan, -
joka käsitteli rohkeuden löytämistä. Ehkä Hannu voi kommentoida sitä.
Täytyy myös nostaa esiin eräs älyllinen seikka hänestä.
Mainitsin siitä uutiskirjeessämme hiljattain.
Dietrich Bonhoeffer ei tehnyt eroa -
Vanhassa testamentissa esiintyvän Jumalan kansan -
ja Saksassa asuvien juutalaisten välillä.
Virallinen kirkko, joka oli natsien talutusnuorassa, -
erotti Vanhan ja Uuden testamentin toisistaan.
Sen kanta oli, ettei juutalaisilla ollut yhteyttä kristilliseen evankeliumiin.
Bonhoeffer sen sijaan sanoi, että tietysti VT:n juutalaiset -
kuuluvat samaan kansaan kuin Saksassa asuvat juutalaiset, -
joita vainotaan. Hän sanoi monessa kohdassa: "He ovat Jumalan kansa.
Miten minä kristittynä voisin vaieta passiivisesti, kun tätä tapahtuu?"
Saatatte muistaa, että natsit vangitsivat Bonhoefferin, -
koska tämä yritti auttaa seitsemää saksanjuutalaista -
puolueettomaan Sveitsiin.
Hän sanoi myös, ettei ole suurempaa kunniaa -
kuin kuolla Jumalan kansan takia.
Kaiken ytimessä on, miten löytää se rohkeus -
kulttuurissa, jossa melkein kaikki pelkäävät ja elävät pelossa -
ja myös yrittävät tyynnytellä -
tai vain sulkea silmänsä todellisuudelta.
Ei tarvita Dietrich Bonhoefferin kaltaista älykkyyttä tajutakseen, -
että Saksa oli luisumassa kohti tuhoa.
Tarvitaan erityistä armoa ja rohkeutta, jotta voi nousta vastustamaan.
Dietrich Bonhoeffer symboloi sitä tänään.
Hannu, mitä sellaista Bonhoefferin rohkeudesta ja urheudesta voi oppia, -
joka auttaisi meitä pitämään kiinni vakaumuksestamme -
vaikka vastassa olisi ylivoimainen vastus?
Ensinnäkin tahdon sanoa, että Bonhoeffer on yksi sankareistani.
Kolme suurta sankariani ovat Dietrich Bonhoeffer, -
Eric Liddell Skotlannista ja Martin Luther King.
Kaikki kolme olivat hyvin urheita.
Kiteytän ajatukseni Bonhoefferista yhdeksi lauseeksi.
Hän oli uskollinen ja kuuliainen mies, joka aina noudatti Jumalan tahtoa.
Sille hän oli kuuliainen ja uskollinen.
Hän ei vain puhunut. Hän myös toimi.
Valitettavasti se sitten johti hänen kuolemaansa.
Hän oli merkittävä henkilö, joka johti esimerkin kautta.
Voimme oppia hänestä sen. Hänestä on paljon opittavaa.
Mainiota. - Voinko sanoa jotakin?
On aina tärkeää tarkastella, miten asia liittyy nykypäivään.
Asia on ajankohtainen kristillisessä yhteisössä, -
sillä nyt käydään juuri samanlaista keskustelua: -
Onko juutalaiskansan VT:ssä saama liittolupaus maasta voimassa yhä?
Joidenkin mielestä se on vähäpätöinen teologinen kysymys.
Seuraukset ovat kuitenkin merkittävät.
Voi joko sanoa, ettei sillä ole mitään tekoa UT:n ja evankeliumin kanssa, -
"pahat juutalaiset anastivat maan, sillä ei ole mitään tekoa Raamatun kanssa"
Sitten mennään mukaan BDS-kampanjaan -
eli boikotointiin, sijoitusten poisvetämiseen ja sanktioihin.
Valitettavasti kristityt ovat etunenässä boikotoimassa israelilaisia tuotteita, -
sillä he lukevat Raamattua tavalla, jota Bonhoeffer ei olisi hyväksynyt.
On sanottava Bonhoefferin tavoin: "Tämä on sama VT:n kansa, -
ja liitto on yhä voimassa. Siksi pitää seistä heidän rinnallaan."
Tästä näkökulmasta ajateltuna asia on siis ajankohtainen tänäänkin.
Se on hyvin ajankohtainen.
Bonhoefferin rohkeus, joka sai hänet uhmaamaan natsihallintoa, -
on uskomatonta ja merkittävää.
Yksi mies voi nousta pahuutta ja tyranniaa vastaan.
Bonhoeffer tiesi sydämessään, että antisemitismi on väärin.
Hän oli valmis vastustamaan sitä, -
ja hän maksoi hengellään Israelin ja juutalaiskansan puolustamisesta.
Mitä Bonhoeffer on teidän mielestän- ne tehnyt juutalaiskansan hyväksi?
Mitä hän voi opettaa antisemitismin pahuuden vastustamisesta?
Bonhoeffer on ollut innoitus meille kaikille tämän pöydän ympärillä -
sekä sadoille miljoonille muille ihmisille maailmassa.
Vähintä mitä voimme tehdä hänen uhrinsa kunnioittamiseksi -
on kunnioittaa hänen sitoutumistaan -
ja soveltaa sitä, mitä hän teki 70 vuotta sitten.
Nykyään antisemitismin vastainen taistelu -
ei johda sellaiseen vaaraan kuin Bonhoefferin aikoina.
He ovat ihmiskunnan kermaa, kansojen oikeamielisiä.
70 vuotta sitten saattoi joutua maksamaan hengellään -
ja lastensa hengellä, jos taisteli antisemitismiä vastaan.
Nykyään Gestapo ei vartioi kadulla. Monissa maissa on lakeja, -
joilla pyritään torjumaan antisemitismiä.
Nykyään pitäisi olla siis helpompaa taistella antisemitismiä vastaan.
Huolimatta siitä, että jos kyselee ihmisiltä kadulla, -
jos tämä eläisi 1940-luvulla, -
olisiko hän toiminut hallinnon hyväksi vai vastarintaliikkeessä, -
ihmisistä 99 prosenttia sanoisi, että he olisivat toimineet vastarintaliikkeessä.
Toimitaan niin tänään. Nykyään Euroopassa -
juutalaisia tapetaan, koska nämä ovat juutalaisia.
En näe miljoonaa tai kymmentä miljoonaa ihmistä -
marssimassa kadulla ja sanomassa: "Ei enää ikinä!"
Eurooppa on rakennettu tämän lupauksen varaan: "Ei enää ikinä".
Tänä päivänä vastassamme on kaksi uhkaa: -
Ensinnäkin ne, jotka eivät sano: "Ei enää ikinä", vaan: "Sitä ei tapahtunut".
Holokaustin kieltäminen on kasvussa Keski- ja Itä-Euroopan maissa.
Lisäksi ovat nousussa sellaiset puolueet, -
kuten Jobbik Unkarissa, Kultainen aamunkoitto Kreikassa, -
puolueita Ukrainassa, Bulgariassa ja muualla.
Lisäksi on niitä, jotka sanovat: "Vielä kerran."
Sitä on nähtävillä maissa, kuten Iranissa.
En vieläkään ymmärrä, -
miten Iranista tuli yhtäkkiä varteenotettava rauhankumppani.
Tällaisen pyrkimyksen voi nähdä -
Hizbollahin ja Hamasin kaltaisten terroristijärjestöjen peruskirjasta.
Kuuntele, mitä he sanovat.
Kuuntele, mitä Hizbollahin johtaja Hassan Nasrallah sanoi -
10―15 vuotta sitten: -
"On hyvä, että juutalaiset kokoontuvat 'sionistiseen yksikköön'", -
kuten hän Israelia kutsuu.
"Niin voimme tappaa heidät kerralla eikä tarvitse koluta ympäri maailmaa."
He jatkavat Kolmannen valtakunnan ideologian tiellä.
Siitä huolimatta jotkut pitävät heitä -
varteenotettavina rauhankumppaneina.
Se on järjetöntä.
Bonhoeffer ja muut maksoivat kalliin hinnan -
juutalaisten puolustamisesta 70 vuotta sitten.
Vähintä, mitä voimme tehdä, on soveltaa sitä, mitä he tekivät silloin.
Se ei vaadi meiltä edes yhtä suurta riskinottoa.
Suomennos: Marianne Tenetz