ISRAEL-RAPORTTI EUROOPAN PARLAMENTISTA
Tervetuloa ohjelman pariin!
Olemme Euroopan parlamentissa Brysselissä.
Tämä on vuoden ensimmäinen ohjelma, ja se on erikoisjakso.
Holokaustin muistopäivän kunniaksi -
keskustelemme holokaustista ja sen seurauksista.
Vieraanani on Tomas Sandell ECI:stä, joka rahoittaa ja tukee ohjelmaa, -
ohjelmassa jo usein vieraillut Hannu Takkula ja
ja Juutalaisyhteisöjen yhteistyökomi- tean varajohtaja Charlotte Gutman.
Hannu, toivottavasti joulunne ja joululomanne sujuivat mukavasti.
Tämä vuosi on teille tärkeä. On vaalivuosi.
Mitä vuosi 2014 merkitsee teille. Miten valmistaudutte vaaleihin?
Kyllä. Tuleva vuosi on tärkeä.
Ensin on luvassa kiireisiä kuukausia parlamentissa, -
jotta saamme päätökseen parlamentin työskentelyn tällä vaalikaudella.
Sitten on vuorossa haaste voittaa vaalit -
ja saada valtuutus työn jatkolle eurokansanedustajana.
Vaaleissa suurin haaste on saada ihmiset äänestämään.
Se on ainoa tapa, jolla ihmiset voivat vaikuttaa Euroopan politiikkaan.
Katsojien joukossa on ääni- oikeutettuja, jotka eivät aio äänestää.
Miksi on tärkeää äänestää? - Se on ainoa tapa vaikuttaa.
Se, että parlamentissa on paljon kristittyjä ja Israelin-ystäviä, -
on hyvin tärkeää, sillä tässä ajassa tarvitaan sellaisia ihmisiä.
Se on ainoa tapa vaikuttaa. Jos ei äänestä, ei vaikuta.
Paikat saattavat sitten mennä äärioikeistolle tai populisteille.
Siksi on tärkeää, että pääset uudelle kaudelle. - Sitä toivon.
Tomas, toivottavasti joulu ja joululoma sujuivat hyvin.
Millaisia suunnitelmia ECI:llä on vuoden 2014 varalle?
Siihen saisi menemään koko ohjelma- ajan. Mainitsen kolme seikkaa.
Tammikuussa järjestämme Opitaan historiasta -opetuskampanjan.
Siinä käsitellään antisemitismin nousua -
ja kunnioitetaan holokaustin uhrien muistoa.
Järjestämme tilaisuuksia Brysselissä Euroopan parlamentissa -
sekä myös Berliinissä, Lontoossa Helsingissä ja muualla.
Se on aina ollut ECI:n keskeinen sanoma, -
ja jatkamme sen julkituomista myös tulevalla vuosikymmenellä.
Toinen merkittävä asia on keskustelu kiistellyistä alueista.
EU on viime aikoina kyseenalaistanut hyvin voimakkaasti -
juutalaisten oikeuden alueisiin.
Mielestämme on tärkeää, -
että asioista ensinnäkin neuvoteltaisiin.
Asioihin ei voi vaikuttaa boikottien avulla -
tai määrittämällä mahdollisen palestiinalaisvaltion rajat pakolla.
On vain yksi tapa edetä, ja se on kansainvälisen lain -
ja Oslon sopimuksen hyväksyminen sekä neuvotteleminen.
Toivomme tapaavamme helmikuussa EU-ulkoministeri Catherine Ashtonin.
Ojennamme hänelle laatimamme avoimen kirjeen, -
jonka on allekirjoittanut yli 40 meppiä ja kansanedustajaa.
Heistä yksi on Hannu.
Kolmas asia liittyy siihen, että vuosi 2014 on vaalivuosi.
On erittäin tärkeää, että käytämme äänioikeuttamme.
Ellemme käytä sitä, toiset käyttävät.
Usein Euroopan vaaleissa -
populistit ja radikaali aines saavat näkyvyyttä sisäpoliittisista syistä.
Esiin nousevat ne, jotka haluavat vain protestoida -
mutta joilla ei ole näkyä eurooppalaisesta yhteistyöstä.
He äänestävät vain jotakin vastaan.
Kannamme erittäin syvää huolta antisemitismin noususta -
sekä äärioikeistossa että äärivasemmistossa.
Ellemme toimi aktiivisesti, -
seuraava europarlamentti näyttää hyvin erilaiselta, -
ja se on hyvin vihamielinen juutalaiskansaa kohtaan.
Charlotte Gutman on PR-asiantuntija, ORTin puheenjohtaja -
ja Belgian Juutalaisyhteisöjen yhteistyökomitean varapuheenjohtaja.
Voisitteko kertoa, mitä ORT tekee -
ja mitä olette tehneet juutalaisyhteisön hyväksi Israelissa viime aikoina?
Kiitos, että sain kutsun ohjelmaan.
Belgian ORT kuuluu maailmanlaajuiseen ORTiin.
ORT on Pietarissa vuonna 1880 perustettu kansalaisjärjestö.
Siitä on kehittynyt merkittävä yläkoulujen opetusverkosto.
Sillä on myös ammattioppilaitoksia.
Olen erittäin ylpeä siitä, että saan edustaa ORTia Belgiassa.
ORTilla ei ole Belgiassa enää kouluja.
Aiemmin sillä oli kolme koulua, jotka auttoivat holokaustin uhreja -
toisen maailmansodan jälkeen oppimaan ammatin, itsenäistymään -
ja osallistumaan aktiivisesti yhteiskuntaelämään.
ORTin tavoite ja tehtävä on auttaa juutalaisia kaikkialla maailmalla.
Nykyään ORT on uskonnoista riippumaton järjestö.
Järjestämme matkoja kaikkialle maailmaan ORT-kouluihin.
Kävimme Strasbourgissa ja Vilnassa Liettuassa.
Nyt valmistelemme matkaa Etelä-Amerikkan yläkouluihin.
Siellä hyödynnetään vahvasti tieteen ja tietokoneteknologian osaamista.
Vierailemme Buenos Airesissa -
ja yli 5 500 opiskelijan yliopistossa Montevideossa.
Pyydän matkasta kiinnostuneita katsojia ottamaan minuun yhteyttä.
Minut valittiin Juutalaisyhteisöjen varapuheenjohtajaksi joku vuosi sitten.
Pyrimme luomaan suhteita Belgian poliitikkoihin -
ja lehdistöön.
Julkaisemme säännöllisesti lehdistötiedotteita.
Ylläpidämme kotisivua www.ccojb.be ja Facebook-sivua.
Järjestämme matkan Israeliin, -
sillä haluamme korjata virhekäsityksiä israelilaisista.
Ihmiset kokevat aina kulttuurišokin, -
kun he tulevat ensimmäistä kertaa Israeliin.
He yllättyvät näkemästään, -
koska heillä on eurooppalaisen tiedonvälityksen luoma ennakkokuva.
Heidän on vaikea kuvitella, että he kohtaavat siellä normaalia elämää.
Se oli hyvin sanottu Israelin puolustukseksi.
Tomas, aiheenamme on tänään holokaustin muistosunnuntai.
Sitä vietetään kaikkialla maailmassa -
toisen maailmansodan hirvittävien tapahtumien muistoksi.
Yli kuusi miljoonaa juutalaista menetti henkensä.
Miksi päivä on niin tärkeä?
Järjestitte Hannun kanssa muisto- tilaisuuden Euroopan parlamentissa.
Historian näkökulmasta pitäisi olla päivänselvää, miksi se on tärkeä.
EU:ta ei olisi olemassa ilman holokaustia.
YK:ta ei olisi olemassa, -
elleivät kansakunnat olisi halunneet kokoontua yhteen -
oppimaan toisen maailmansodan ja holokaustin julmuuksista.
Jos haluamme säilyttää instituutiot ja poliittisen kulttuurimme, -
emme saa unohtaa historiaa.
Se vaikuttaa selvältä. Miten kukaan voisi ikinä unohtaa?
Siitä opetetaan kouluissa.
Silti nykyään on valitettavasti kasvussa tietty ilmiö.
On eurokansanedustajia, jotka väittävät, ettei holokaustia tapahtunut.
Mediahenkilöt kieltävät holokaustin tai vähättelevät sitä.
Sosiaalisessa mediassa historiallinen taustaluotaus on olematonta.
Antisemitismin todellisen nousun ainekset ovat olemassa.
Siksi tarvitsemme aika ajoin muistutuksia siitä, mitä tapahtui.
Faktatietojen lisäksi tarvitsemme emotionaalista kokemusta.
On istuttava ja hiljennyttävä.
Se täytyy nähdä filmin tai videon muodossa.
Niitä voi katsella kotisivuillamme.
On nähtävä, että se todella tapahtui. He ovat ihmisiä.
Kuusi miljoonaa juutalaista teuras- tettiin, vain koska he ovat juutalaisia.
On tärkeä ymmärtää, -
mitä Primo Levi sanoi: "Se tapahtui, ja se voi tapahtua uudelleen."
Kun tarkastelemme viimeksi kuluneiden viikkojen tapahtumia, -
näemme asioita, joita emme uskoneet Euroopassa ikinä enää tapahtuvan.
Yksi esimerkki on quenelle- natsitervehdyksen käyttöönotto.
Sitä levittävät mediahenkilöt, ja se leviää sosiaalisen median kautta -
tavalla, joka on minusta henkilökohtaisesti hyvin pelottava.
Siksi tarvitsemme ohjelmia, jotka varoittavat antisemitismin vaaroista.
Hannu, te olitte vahvasti mukana alun perin -
tuomassa holokaustin muisto- tilaisuutta Euroopan parlamenttiin.
Miten tärkeää on, että Euroopan parlamentti -
muistaa 69 vuoden takaiset julmuudet?
Tomasin kanssa me aloitimme perinteen joitakin vuosia sitten.
Se on erittäin tärkeä.
EU:n ja holokaustin välillä on merkittävä yhteys.
Kun liittoutuneiden joukot menivät keskitysleireihin -
ja näkivät kauheudet, ensimmäinen ajatus oli: "Ei enää koskaan."
Se loi tahtotilan, ettei sellaista saa enää ikinä tapahtua Euroopassa.
On muistettava, että EU rakennettiin holokaustin tuhkien päälle.
Euroopan parlamentti on oikea paikka viettää holokaustin muistopäivää.
Yhteinen velvollisuutemme on varjella holokaustin muistoa.
Se on tärkeää. Iloitsemme siitä, että aloitimme sen.
Nyt sillä on virallinen asema.
Parlamentti on sitoutunut siihen, että se järjestetään joka vuosi.
Charlotte, aihe on teille hyvin kipeä...
Muotoilen sanomani uudelleen.
Tämä on teille varmasti kivuliasta, -
koska olette holokaustista selviytyneen tytär.
Mitä aihe merkitsee teille henkilökohtaisesti?
Miksi on tärkeää muistaa natsien uhrit, jotka tapettiin 69 vuotta sitten?
Olen kahden selviytyjän tytär.
Isäni selviytyi ainoana perheestään Berliinissä.
Juutalaiset vietiin keskitysleireihin tehdastyöläisten karkotuksessa.
Heidät siirrettiin pakkotyöpaikoistaan.
Pakkotyöpaikat eivät olleet tavallisia työpaikkoja.
Työolosuhteet olivat vaarallisia. Niissä käsiteltiin kemiallisia aineita.
Sinä päivänä, 27.2.1943 Saksan juutalaiset vietiin pois työpaikoiltaan.
He eivät tienneet vielä aamulla, etteivät he palaisi illalla kotiinsa, -
vaikka heidän pukunsa rintamuksessa oli keltainen tähti.
En koskaan tavannut isoisääni. Hänet tapettiin Auschwitzissa.
Hänellä oli vasemmassa rintamuksessaan rautaristi, -
jonka hän ja hänen veljensä saivat v. 1940, kun natsit pitivät jo valtaa, -
hyvästä palvelusta ensimmäisessä maailmansodassa.
Minusta on hyvin liikuttavaa puhua tästä.
Kutsuisin sitä hallinnolliseksi työksi, -
mutta siihen aikaan ei ollut internetiä eikä informaatiotekniikkaa.
Äitini pakeni joidenkin sukulaisten kanssa Kiovasta Uzbekistaniin.
He lähtivät, kun natsit tunkeutuivat Venäjälle.
Loput perheenjäsenet tapettiin Babyn Jarissa vuonna 1942.
Jos kysyt minulta, kärsin toisen sukupolven syndroomasta.
Vastaanotin vanhemmiltani nonverbaaleja viestejä.
He olivat rikottuja ihmisiä.
Edesmennyt isäni oli rikottu loppuelämänsä, -
koska häneltä ryöstettiin nuoruus ja perhe.
Kuinka paljon se varjostaa juutalaisyhteisöjä yhä?
Pyrimme ponnistelemaan muistoseremonioiden hyväksi, -
ettei uhrien muisto unohtuisi.
Olemme selviytyneiden lapsia ja lastenlapsia.
Edustamme myös niitä, jotka eivät selviytyneet.
Jotkin perheet katosivat kokonaan.
Yritämme varjella muistoa.
Järjestimme kristalliyön 70. muistojuhlan.
Järjestimme myös tehdastyöläisten karkotuksen 70. muistojuhlan -
Berliinissä vuonna 2013.
Meidän ei saa unohtaa.
Holokausti on muovannut elämäämme.
Kasvoimme perheissä, jotka olivat vajaita.
Minulla oli yksi isovanhempi.
Olin onnekas. Monilla ei ollut sitäkään.
Vanhempani siirsivät minulle erään tavan.
He molemmat olivat kärsineet nälkiintymisestä.
Opin, että ruoka oli pyhää eikä sitä saanut heittää pois.
Hannu, on muistettava, että EU:n perustamissyy -
oli 2. maailmansodan kauhut.
Euroopan maat päättivät muodostaa poliittisen liiton, -
jotta Euroopassa säilyy rauha.
Se on myös amerikkalaisten ja brittien ansiota. He vapauttivat Euroopan.
Olemmeko menettämässä vapauden, jonka vuoksi taisteltiin ankarasti, -
kun nyt antisemitismi on nousussa?
Kyllä. Se on vaarana.
On kaksi ongelmaa: -
antisemitismin nousu ja muukalaisvihan kasvu.
Kaiken kaikkiaan asenteet ovat koventuneet.
Tämän vuoden alusta romanialaiset ja bulgarialaiset -
ovat saanet muuttaa muihin EU-maihin.
On hälyttävää nähdä, miten negatiivisesti se on otettu vastaan -
esimerkiksi Britanniassa. Uutisotsikot ovat uhkuneet muukalaisvihaa.
On tärkeää puolustaa eurooppalaisia arvoja -
ja taistella ennakkoluuloja vastaan.
Antisemitismi kasvaa -
ja sen rinnalla myös muukalaisviha.
Niitä vastaan on taisteltava päättäväisesti.
Tahdon korostaa sitä, -
koska muukalaisviha voi muuttua rasismiksi, antisemitismiksi -
ja vihapuheeksi. Sitä ei sovi sallia yhtään.
Tomas, Auschwitzin kuolemanleiri vapautettiin 69 vuotta sitten.
Venäläiset löysivät leirin jäänteet ja kourallisen henkiin jääneitä.
Millaisia pysyviä vaikutuksia sillä on Eurooppaan -
ja EU:n velvollisuuteen säilyttää maiden välinen rauha -
ja estää vihaa ja antisemitismiä nousemasta?
Se on Euroopan parlamentin ja eri instituutioiden tärkeimpiä tehtäviä.
Euroopan parlamentin puolustukseksi on sanottava, -
että on käynnissä erittäin hyviä aloitteita.
Tällä viikolla järjestetään näyttely Jan Karskista.
Hän oli tunnettu vanhurskas kansojen joukossa.
Hän oli puolalainen, -
joka onnistui viemään Rooseveltille ja brittihallitukselle -
ensimmäiset silminnäkijätodistukset siitä, mitä Puolassa tapahtuu.
Viime vuonna juhlimme Raoul Wallenbergia.
Britanniassa on Nicholas Winton.
Brysselissä järjestetään konsertti Bordeaux'n konsulin kunniaksi.
Hän pelasti 30 000 henkeä Ranskassa Vichyn hallituksen aikana.
Euroopan parlamentissa on ihmisiä, jotka pitävät tätä tärkeänä.
He järjestävät näyttelyitä ja seminaareja.
Se on merkki siitä, että parlamentissa on monia hyviä edustajia.
On myös paljon välinpitämättömyyttä ja kaksinaismoralismia -
etenkin juutalaisvaltion suhteen.
Se tavallaan on tulosta toisesta maailmansodasta.
Kun näemme kaksinaismoralismia, -
kuten aiemmin mainitsin israelilaistuotteiden boikoteissa, -
pitäisi kysyä, -
miksi nyt ollaan rikkomassa asioita, -
joihin sitouduimme vuonna 1945.
Kumpiakin on.
On olemassa sellaisia ihmisiä kuten Hannu ja muita, -
joita on vieraillut ohjelmassa. He puolustavat eurooppalaisia arvoja.
Parlamentissa on myös niitä, jotka väittävät, ettei holokaustia tapahtunut.
Ellemme toimi nyt, vaalikauden jälkeen asiat ovat paljon pahemmin.
Charlotte, millaisia näkymiä juutalais- yhteisöllä on täällä Belgiassa, -
kun otetaan huomioon antisemitismin lisääntyminen Euroopassa?
Juutalaisyhteisö kantaa asiasta erittäin suurta huolta.
Jotkut ovat jo paenneet Euroopasta Israeliin tai Pohjois-Amerikkaan.
Kyse ei ole vielä enemmistöstä.
Meidän täytyy tuntea menneisyys ja surullinen historiamme.
Mitä vain voi tapahtua, ei välttämättä samalla tavalla kuin historiassa.
Meidän täytyy olla hereillä. Matkalaukut täytyy olla pakattuina.
Hymyilen, mutta hymyni on kyynistä.
Jos sallitte, tahdon muistella edesmenneen isäni tuntemuksia -
toisen intifadan alkamisen aikoihin.
Israelin-vastainen ilmapiiri kasvoi Euroopassa merkittävästi.
Se oli vuonna 2000. - Se alkoi syyskuussa 2000.
Isäni sanoi, -
että hän koki silloin samanlaisen antisemitistisen ilmapiirin -
kuin ennen sotaa Berliinissä 1930-luvulla.
Oli mielenkiintoista kuulla se.
1930-luvulla hän oli nuori poika. Hän syntyi vuonna 1925.
Hän koki samanlaisen tunteen.
Antisemitismi on muuttunut viime vuosina Israel-vastaisuudeksi.
Israelista tuli kansojen juutalainen.
Se on selvä strategia.
Tomas, antisemitismin nousu on ongelma nykyään.
Se ei ole samanlaista kuin natsien harjoittama rotuprofilointi 1930-l:lla.
Nyt se on monitahoisempaa. Sitä esiintyy vasemmistossa ja oikeistossa.
Israel liittyy vahvasti antisemitismin nousuun.
Miten näkisit antisemitismin nykyään, ja miksi on tärkeää taistella vastaan?
On mielenkiintoista, että Charlotte mainitsi syyskuun 2000 -
ja toisen intifadan. Syyskuussa 2001 järjestettiin Durbanin konferenssi.
Uskon sen muuttaneen ilmapiirin nurin päin.
Se oli YK:n konferenssi rasismia vastaan.
Sen rinnalla järjestettiin kansalaisjärjestöjen konferenssi.
USA:n kongressin jäsen Tom Lantos, holokaustista selvinnyt hänkin, -
sanoi, kun hän palasi Durbanista: -
"En ole kokenut vastaavaa sen jälkeen, kun lähdin keskitysleiriltä."
Siihen aikaan selvästi jokin muuttui.
Silloin syntyi Israelin-vastainen BDS- liike (boikotti, divestointi ja sanktio).
Näen yhtäläisyyksiä myös nykyään. Kuten ihan oikein sanoit, -
juutalaisviha ei tule samassa muodossa kuin 70 vuotta sitten.
Hitler-viikset eivät ole muodissa.
Ihmiset eivät käytä samanlaista kieltä kuin Hitler.
Tämä on perinteistä antisemitismiä.
Kun tutkitaan antisemitismiä, -
usein keskitytään äärioikeistolaisuuteen.
Nykyään antisemitismi on paljon hienovaraisempaa.
Painopiste on Israelin valtion demonisoinnissa ja eristämisessä.
Ihminen saattaa sanoa: -
"Minulla ei ole mitään juutalaisia vastaan. Minulla on heitä ystävinä."
Silti hänen puhetapansa ja näkemyk- sensä Israelin juutalaisvaltiosta -
ovat erilaisia kuin näkemykset muista valtioista.
Kaksinaismoralismi on räikeää.
Edellisessä ohjelmassa puhuimme siitä, -
mikä on EU:n kanta kiisteltyihin alueisiin.
EU pitää niitä Lähi-idän suurimpana ongelmana, -
vaikka Syyriassa on kuollut satojatuhansia.
Sanotaan, että kiistellyt alueet rikkovat kansainvälisiä lakeja.
Kuukausi myöhemmin tapahtui jotakin mielenkiintoista.
EU solmi kalastussopimuksen Marokon kanssa.
Länsi-Sahara on kiistelty alue.
Yksikään maa ei ole tunnustanut Marokon suvereniteettia siellä.
Silti EU päätyi sanomaan, -
että vaikka se on totta, -
Marokko pitää hallussaan aluetta ja sillä on de facto -suvereniteetti.
Puhun nyt siis Länsi-Saharasta.
Länsi-Sahara kuuluisi siis Marokkoon, -
ja kauppasopimus pitää näin ollen sisällään Länsi-Saharan.
Tilanne on samanlainen, mutta tulos on täysin erilainen.
Tämä on kaksinaismoralismia jos mikä.
Suomennos: Marianne Tenetz