IISRAEL RÄÄGIB
Suletud militaarpiirkond
Iisraeli kirdenaaber on Süüria.
Riikidevaheline piir kulgeb Golani ülakõrgustikul,
kus elab 40 000 Iisraeli kodanikku.
Pärast 1973. a Yom Kippuri sõda on piiril väga rahulik olnud,
vaatamata Iisraeli-Süüria vahelistele pingetele.
Iisraeli poolel valvavad piiri riigi kaitseväed.
Süüria poolel on kitsas puhvertsoon ÜRO rahuvalvurite valvata.
Viimased kaks aastat käib Süürias verine kodusõda,
mille inimohvrite arv on mõnedel andmetel juba 100 000.
Mitmed mässulisterühmad püüavad võimult tõugata
president Bashar al-Assadit,
kelle suguvõsa on valitsenud Süüriat alates 1970. aastast.
Ametlikult Iisrael Süüria lahinguisse ei sekku.
Ometi on president Assad ja ka osad tema oponendid
ähvardanud avada lähiajal tule ka Iisraeli suunal.
2013. a maikuu lõpus käisime Põhja-Iisraelis Golanil vaatamas,
kuidas Süüria olukord mõjutab piiriäärsete Iisraeli elanike elu.
Golani lõunaosas on punkt, kus kohtuvad kolme riigi piirid.
Sellest lõunas on Iisraeli naabriks Jordaania ja põhjas Süüria.
Meie esimene peatuspaik oli 7000 elanikuga Katsrin,
mis on suurim Golani asula.
Katsrin asub Süüria piirist 10 km kaugusel.
Michal Reikin on elanud Golanil rohkem kui 20 aastat.
Ta vastutab Golani piirkonna ühiskondliku tegevuse eest.
Golanil on asundusi, mis asuvad üsna piiri ääres.
Neis kuuleb Süüria sõjakära oma kõrvaga.
Mujal Golanil on raske aru saada,
millal on tegemist Iisraeli armee õppuste või Süüria lahingukäraga.
See tekitab segadust.
Piiriäärsetes asundustes võib sõda oma kõrvaga kuulda.
Viimastel kuudel on Süüriast Iisraeli tulistatud
ja tabamused on langenud asulate ja sõjaväebaaside lähedale.
Armee on seni öelnud, et Iisraeli tulistamine pole tahtlik
ja tegemist on ekslike kuulidega.
Golani elanikud valmistuvad siiski võimalikuks tulevahetuse tihenemiseks.
Viimastel kuudel oleme teinud palju tööd
rahva ettevalmistamiseks.
Oleme elanud rahus 40 aastat.
Süüria piir on olnud pikka aega maa rahulikeim piir.
Oleme selle üle uhked olnud.
Viimastel kuudel on siinne tegelikkus muutunud.
Olukord on väga tuleohtlik.
Vastutajad peavad sellega elanike teadvusse jõudma,
isegi kui midagi dramaatilist pole seni veel juhtunud.
Kolm, neli esklikku tulistamist, mille sihtmärgiks polnud iisraellased
pole veel midagi vapustavat.
On tekkinud vajadus valmistuda.
Peame suutma viia rahva teisele teadvustamise tasandile.
Tuleb avada varjendid.
Inimestel peab olema pidev side asunduste juhtkonnaga.
Kõigis 32 asunduses on oma kriisimeeskond,
kuhu kuuluvad asunduse juhtkonna, kasvatustegevuse, tervishoiu,
põllumajanduse ja teiste valdkondade kriisiolukordade eest vastutajad.
Maakond peab kriisimeeskondadega pidevalt sidet
ja on neid süstemaatiliselt juba mitu kuud treeninud.
Selle kaudu loodame edastada elanikele sõnumi,
et tuleb toimida rahulikult, ilma hirmu või paanikata.
Tuleb kohaneda uue reaalsusega.
Olukord on tuleohtlik ja võib äkitselt muutuda.
Armee ülemjuht lahinguväljal
Golani kõrgustikul on alati lahinguõppusi korraldatud.
Viimastel kuudel on sõdurite ja õppuste arv siin kasvanud.
Suvel on Golanil palju maastikupõlenguid.
Peame armeega tihedalt sidet.
Sealt teatatakse pidevalt, et Iisrael pole huvitatud
mingi sõjategevuse alustamisest.
On siiski oluline olla valmis, ja tähtis, et teine pool mõistaks,
et me ei luba olukorral areneda selliseks nagu Lõuna-Iisraelis,
kus rahvas elab pidevas raketirünnakuohus.
Jätkasime teed järgmisse asulasse.
400 elanikuga Alonei HaBashan on Iisraeli idapoolseim asula.
Seal on Iisraeli armee välipost,
selle taga ÜRO demilitariseeritud tsoon ja seejärel juba Süüria.
Kui kaugel piir on?
Süüriasse on kilomeeter.
Atara Rabi on elanud Alonei HaBashanis viis aastat.
Ta vastutab turismivaldkonna eest.
Siia tullakse kõikjalt Iisraelist.
Maastik, kliima ja temperatuurid sarnanevad Shveitsile.
Meile tullakse meeleldi, eriti soojadel aastaaegadel.
Alonei HaBashanis on atmosfäär Süüria sõja tõttu muutunud.
See on ka ainus asula, mida on tabanud Süüria rakett.
Suurim muutus on toimunud taustahäältes.
Linnulaulule ja tirtsude sirinale on lisandunud ka teisi hääli.
Algul oli see väga raske.
Iga kord, kui seal kõlab "põmm", võib ka siin keegi surra.
Selle mõttega pole lihtne elada.
Teadmine, et inimesed saavad seal haavata ja surevad,
tundub raske.
Kui see muutub rutiiniks, harjub sellega kahjuks ära.
Nii see algas.
Siis tuli Süüria poolelt ekslikku tulistamist.
Üks rakett sattus siia, kuid tänu Jumalale, ei plahvatanud.
Peame seda juhuslikuks tuleks, nagu nad ütlevad.
Kui nad meid tõesti tulistada tahaksid, oleks nad seda teinud.
Me ei tee sellest suurt numbrit.
Inimesed arvavad, et asume sõjapiirkonnas.
See pole nii.
Kui inimesed helistavad ja küsivad: Mis teil seal toimub?,
vastan: Kõik on korras. Kuidas teil?
Inimesed tunnevad huvi, kuid meil pole veel midagi häda.
Golanil näeb endiselt mitmeid Süüria armee rajatisi.
Need meenutavad 1967. a eelset aega.
Siis valitses Golani Süüria armee
ja kasutas seda orus asuvate Iisraeli asulate tulistamiseks.
Üks selline ehitis asub ka keset Merom Golani kibutsi põlde.
Gabi Koniel on elanud Golanil 25 aastat.
Ta juhib 600 elanikuga kibutsi põllumajandusosakonda.
Kümne päeva pärast alustame kirsikorjamist.
Meil on mitmekesine põllumajandus.
Meie kibuts asub 1000 m merepinnast kõrgemal.
See on riigi kõrgeim piirkond,
mille kliima juurde käib lumine talv ja soe suvi.
Kasvatame ka sobivaid vilju -
õun, kirss, kiivi, pirn, aprikoos, nektariin.
Meil on ka suured viinamarjaistandused
kliimaga sobivate liikidega.
Põllumajandus on nii Merom Golani kibutsile
kui kogu Golani majandusele äärmiselt tähtis.
Gabi rääkis ka kibutsi seosest Soomega.
Kahjuks suri mullu 11. septembril, tähendusrikkal kuupäeval,
Nikolai Silander.
Ta kolis koos naise Elinaga Soomest Iisraeli 1974. aastal.
Nad elasid Merom Golanis.
Nikolai töötas pidevalt kibutsi õunaaedades.
Ta oli läbi ja lõhki põllumees.
Saabudes oli neil üks laps ja hiljem sündis veel kolm.
Nikolai hoolitses, haris ja armastas maad.
Ta leidis mutatsiooni, millest tal õnnestus arendada uus õunaliik.
See õnnestub ühel juhul tuhandest.
Loodan, et leidsime uue liigi.
Nikolai haiguse ja lahkumise tõttu otsustasime nimetada
seni nimetu õunaliigi tema nime järgi.
Nii on nüüd maailmas unikaalne õunaliik Nikolai.
Seda on nüüdseks 800 puud, vaid Merom Golanil.
Väärikal tseremoonial meenutasime kristlast,
kes 35 aasta eest meie maale saabus.
Ta tahtis oma pere Iisraeli tuua.
Ta jättis meile mälestuseks uue õunaliigi,
mille esimese saagi saame nelja aasta pärast.
See on suurepärane auavaldus
Merom Golani kibutsis töötanud maaharijale.
Gabi töötab iga päev kibutsi puuviljaaedades,
mis ulatuvad piiritara äärde välja.
Piiri taga näeb hüljatud Süüria linna Quneitrat.
Oleme teadlikud idanaabri piiri taga paar aastat kestvatest sündmustest.
Kahjuks on hukkunud juba 80 000 süürlast.
Meie lähedal on käimas suured rahutused.
See pole meie argipäeva mõjutanud.
Uudistest teame, mis Süürias toimub, ja see on väga kahetsusväärne.
Seal koostööpartnerit ei ole ega saagi olema.
Me ei tea, kes pärast praegust kaost võimule tõuseb;
mässulised, al-Qaeda toetajad, praegune valitsus või keegi teine.
Tulevik on tume.
Päeval ei häiri meid midagi peale tulistamise ja plahvatuste kõla.
Meie viljapuuaiad on piiritara lähistel, Quneitra kandis.
Istandustes käib iga päev tööl 200 inimest.
Aedu on ka naaberasundustes.
Kuuleme ja näeme lahinguid.
Quneitra piiripunkti tuleb vahel haavatuid,
kes saavad arstiabi Iisraelis.
Süürias on seda raske saada.
Mõnes mõttes on absurd, et meie, või õigupoolest Golani druusid,
ekspordivad Süüriasse õunu.
Juba neli aastat on Iisraelist võidud Süüriasse puuvilju eksportida.
See on üks näide Lähis-Ida veidrustest.
Keset sõda ületavad piiri õunkastid.
Seda võib juhtuda vaid Lähis-Idas.
Piiri põhjapoolseim koht on ka kogu Iisraeli põhjapoolseim punkt.
Seal ulatub Hermoni mäehari rohkem kui 2000 m kõrgusele.
Mäe lääneosa kuulub Iisraelile ja idapoolsed tipud Süüriale.
Hermonil asub ka Iisraeli ainus suusakeskus,
kus käib talviti kümneid tuhandeid inimesi.
Suvekuudel käiakse nautimas sealt avanevat vaadet.
Marcel Atar on Hermoni turundusjuht, kes on elanud Golanil 40 aastat.
Temagi kuuleb ja tunnetab Süürias toimuvate lahingute kaja.
Vahel kuuleme plahvatusi.
Mullu käis meil palju rahvast teise poole sündmusi uudistamas.
Minu meelest pole meeldiv sõda vaadata
ja parema meelega ma plahvatuste kõla ei kuulaks.
See ehmatab nii loomi kui inimesi.
Ma ei saa öelda, et me ei muretseks.
Näeme lõuna-iisraellaste kannatusi.
Ma poleks arvanud, et mu Ashdodis elavad sugulased ohus on.
Siin riigis pole enam ühtki turvalist kohta.
Võiks öelda, et siin on siiski kõige turvalisem.
Hermoni tipp asub Süüria piirist umbes 2 km kaugusel.
Isegi kui Iisraeli-Süüria pinged kasvaksid, usub Marcel,
et Hermoni piirkond jääb üsna turvaliseks.
Piir on suhteliselt kaugel
ja mägedelt saab ümbrust paremini kontrollida.
Pealegi toimub tulevane sõda rakettidega
ja vähem näiteks sissivägede abil.
Aeg-ajalt oleme Hezbollah tõttu lahinguvalmiduses.
Seega on meil juba mõnevõrra kogemust.
Õhus on mingit hirmu tunda küll.
Me ei ela siiski linnas,
vaid väikestes, hästivarustatud asundustes.
Tunneme end turvaliselt.
Maailma üldine arvamus näib olevat president Assadi vastu,
kes on tapnud armee abil omaenda kodanikke.
Viimastel kuudel levib siiski pilte ka mässuliste vägivalla kohta.
Osa neist isegi kuulutavad,
et pärast Assadi langemist on järg Iisraeli käes.
Küsisime Golani elanike arvamust võitlevate osapoolte kohta.
Olukord pole mustvalge.
Olen väga mures,
kui Süürias tulevad võimule mingid radikaalsed islamistid.
Samas pole ka Assad mingi ideaalne valitseja.
Kui valitsus ei lähe üle demokraatlikult, vaid isalt pojale,
või diktatuuriliselt, toimuvad hämarad asjad.
Kui aga sõja lõpus haarab võimu mingi ebastabiilne tahk,
muutub olukord meie osalt hullemaks.
Assaditega oleme läbi saanud juba 46 aastat.
Enne isa ja nüüd poeg. Teame, kuidas teineteisesse suhtuda.
Nüüd on Süürias lõputult lahinguid pidavaid rühmitusi,
kes omavahel läbi ei saa.
Ehk on vana ja tuntud parem.
See on minu arvamus.
Olulisim on, et saaksime kõik öösel rahulikult magada.
Assad ja mässulised pole teineteisest paremad.
Hulle on mõlemal poole, toetada ei tohiks kumbagi.
Iisraeli riigile ja Golani elanikele oli hea ja mugav,
kui Süürias oli stabiilne režiim,
kellega sai rääkida, kes säilitas piiril rahu,
kellega võis läbi rääkida ja teineteisemõistmisele jõuda.
Kokkuvarisemise äärel Süüria valitsus pole Iisraeli huvides.
Praegune kaos viib selleni, et meie piiride taga
võivad valitseda islamiäärmuslased, kes ei ähvarda mitte üksnes meid,
vaid kogu maailma.
Nad võivad kasutada meid katalüsaatorina regiooni süütamiseks
ja oma äärmusliku rahvuslik-religioosse tegevuse õigustuseks.
Kuigi julgeolekuolukord on viimasel ajal muutunud,
Golani elanikud veel ei muretse.
Püüan alati mitmel rindel tegutseda.
Ema ja Golani elanikuna on mul hirme.
Kardan tõesti, kui mu poeg peagi armeesse läheb,
sõltumata Süüria sõjast.
Lisaks sellele mõistan, et peame tegutsema tervelt,
õigesti ja vastutustundlikult.
Kui peame elama tulistamisohus, on meil kelleltki õppida.
Oleme juba käinud Lääne-Negevi asulates õppimas,
kuidas ohustatud olukorras ühiskonnana toime tulla.
Seal elab julgeid ja tugevaid inimesi,
kes on juba aastaid vastu pidanud.
Inimestes on vastupanuvõimet, kui vaid usume selle jõudu.
Saame kindlaks jääda sellisteski olukordades.
Õpime seda, kuid loodan, et me ei pea õpitut kasutama.
Golan on olnud juba 25 aastat riigi turvalisim paik.
Siin pole Palestiina araablasi
ja idanaabritega on meil õnnestunud piir rahulikuna hoida.
See nõuab palju raha, sõjalisi ressursse ja tehnoloogiat,
nii maal kui õhus.
Teame, mis Süürias toimub.
Rahu piiril nõuab tohutult raha.
Tsiviilelanike ja inimestena tunneme oma Süüria naabritele väga kaasa.
Meie argielu see aga ei mõjuta.
Meedia juhib sellele aeg-ajalt tähelepanu.
Meie turismiosakonnal esineb mõningaid tühistamisi,
kui inimesed kuulevad juhuslikest kuulidest ja muust,
kuigi tabamused on toimunud väljaspool asundusi.
Muidu elame ja töötame normaalselt.
1967. a ründas Süüria Iisraeli
ja sõja tulemusena vallutas Iisrael Golani.
Sellest peale pole mitmed riigid ja organisatsioonid aktsepteerinud
Golani Iisraeli osana.
Enne Süüria kodusõja algust oli ka Iisraelis neid,
kes olid valmis Golani rahuleppe eest Süüriale andma.
Süüria kodusõja tegi iisraellastele ja paljudele teistele selgeks,
et Golanist loobumine ei tooks Süüria ja Iisraeli vahele rahu.
Süüria rahutused kinnitasid ka Golani kaitseotstarbelist tähtsust,
kuna üksnes territooriumina on Golan puhvriks
Süüria vägivalla ja Iisraeli tihedama asustusega alade vahel.
Golan on olnud võitlustander.
Viimase kümne aastaga, paljuski tänu luurele,
on pilt muutunud.
Korraldatud arvamusküsitluste järgi peab enamik iisraellasi,
eriti Süüria sündmuste valguses,
Golani asunduste toetamist ülitähtsaks.
Viimased kümme aastat on olnud uuenemise, asustamise,
koolitamise ja jõulise turismi arendamise aeg.
Golan on kodumaise turismi peamine objekt,
kus käib igal aastal 3,5 mln turisti.
Need on riigi tipparvud.
Küsime Kesk-Iisraeli elanikelt, mida Golan neile tähendab
ja kuidas nad seda ette kujutavad?
Mulle ei meenu enam sõjad, mälestusmärgid ja poliitline tüli,
nagu 15-20 aasta eest.
Nüüd meenuvad seoses Golaniga džiibimatkad, iidsed sünagoogid
ja voolavad jõed.
See on õige suund.
Õige tegevus meie poolt ja rahvusvaheline surve
Süüria olukorra lahendamiseks moel, mis tagaks regiooni stabiilsuse,
toetaksid ka Golani arengut.
Loodetavasti tuleb Süüriasse režiim,
mis võimaldab rahumeelselt koos elada.
Istutan igal aastal uusi puid, viinamarjaistikuid
ja juurvilju.
Kirsi- ja õunapuutaim hakkab vilja kandma 4 aasta pärast.
Tellisin taimed juba kaks aastat ette,
nii et esimese saagi saame kuue aasta pärast.
Me ei eita tegelikkust,
kuid me ei saa ka elada muutlike uudiste järgi.
USA välisministri visiidid või erinevad sõnumid.
Elu peab jätkuma ja nii tuleb edasi istutada.
Tuleb hoolitseda puude eest ja oodata vilju.
Maaharimine on raske, kuid me armastame oma tööd.
Vaatame ettepoole.
Tõlge: Monika Jaaguri