IISRAEL RÄÄGIB
2012. aasta suvel lammutatakse tõenäoliselt juudi asundusi
kahes eri paigas Samaarias, Läänekalda põhjaosas.
Mõlema juhtumi puhul otustas Ülemkohus lammutada asundused,
mis ehitati valitsuse toel rohkem kui kümne aasta eest.
Otsused lisavad pingeid Iisraeli ühiskonnagruppide vahel,
eelkõige asundusi toetava paremtiiva ja vasakpoolsete aktivistide vahel.
Vasakaktivistid on vastu Iisraeli kohalolule Läänekaldal.
Olukord tekitab erimeelsusi ka evakueerimise vastu olevate ministrite
ja lammutusotsuse teinud Ülemkohtu kohtunike vahel.
Beit El on juudi asundus, mis asub Ramallah'st põhjas.
Majandusõpilane Didi Dickshtein on elanud Beit El'is 4 aastat.
Tema vanemad ja õed-vennad hukkusid 2001. aastal,
kui Palestiina terroristid avasid teel Hebronisse
nende auto pihta tule.
Didi peres on naine Oriya ja nende kaks tütart.
Beit El on Piiblist tuttav koht.
Traditsioonide järgi nägi Jaakob oma redeli-unenäo tollel künkal.
Beit El on suur asundus, kus elab ca 7000 elanikku,
enamik neist on religioossed idealistid,
kes usuvad, et Iisraelimaa kuulub Iisraeli rahvale.
Nad jätsid linnad maha ja tulid siia esiisade asupaika.
Didi ja Oriya elavad Beit El'i põhjarajoonis Givat HaUlpana.
Ülemkohtu lammutusotsus puudutab selle rajooni 5 elamut.
Dickshtein'id elavad ühes neist.
Need majad ehitati pärast Ita ja Efraim Tsuri mõrva
16 aasta eest.
Terroristid tulistasid neid Beit El'i lähedal.
Matustel lubas peaminister Netanyahu, et sinna rajatakse uus asundus.
Ehud Baraki valitsusajal 1999. aastal see ehitatagi.
Riik hoolitseb kanalisatsiooni, teedevõrgu, elektri, vee
ja muu vajaliku eest.
Siia kerkis uus asula.
Siin 1999. a korteri ostnud said 20 000 USD toetust.
Inimesed said eluasemelaenu ja kolisid siia elama.
2008. a, 10 aastat pärast asutamist, leidis ühendus Peace Now araablase,
kellel on sama nimi, kui isikul, kellelt maad osteti.
Maa on kahtlemata seaduslikult hangitud.
Mainitud mehe, võimalik et ostja sugulase leidnud ühendus väidab,
et maa osteti valelt isikult.
Ta viis asja otse Ülemkohtusse, püüdmata välja selgitada
omanikuõigust ringkonnakohtus.
Elanikke ei küsitletud ega oodatud, mida ütleb kohalik kohus,
mis nüüd maaomandiküsimust välja selgitab.
Ülemkohus andis lammutuskäsu, ringkonnakohtu otsust ära ootamata.
Umbes aasta eest saime meie, elanikud, evakueerimisorderi.
Meid ei informeeritud, ei küsitletud, ega lastud Ülemkohtus
oma seisukohta esitleda.
Keegi ei küsinud meie arvamust. Kuulsime asjast meedia kaudu.
See on noor asundus, mille rahvas ehitab ühiskonda.
Ise lõpetasin hiljuti armeeteenistuse.
Nendes viies majas elab 30 peret.
Osa on armees ohvitserideks.
Üks pere evakueeriti Gaza Gush Katif'ist
ja on nüüd uue evakueerimisohu ja kodulammutamisotsuse all.
On terrorirünnakuovhrite peresid, õpilasi, high-tech inimesi, rabisid.
Inimesed on kibestunud.
Nad on tulnud siia elama idealistlikel põhjustel,
kuid kardavad nüüd väljatõstmist.
Pered investeerinud siia oma raha ja maksavad laene juba 15 aastat.
Nad on hankinud korteri, elanud ja kasvatanud siin üles oma pere.
Nad kardavad, et nad tõstetakse äkitselt välja, kes teab, kuhu.
On neid, kes öösiti ei maga. Kes on meie vastased?
Araabia terroristid või evakuueriv armee?
Kõige suuremas segaduses on lapsed.
Beit El'i Givat HaUlpana rajooni olukord on väga keeruline
ja juriidiliselt pretsedenditu.
Alan Baker on endine Iisraeli suursaadik Kanadas.
Ta on kogenud õigusteadlane, kes on töötanud
Iisraeli Välisministeeriumi nõunikuna ja ÜRO õigusametnikuna.
Ta osaleb Iisraeli valitsuse määratud eritoimkonnas,
mille ülesandeks on uurida juriidilist maaomandust Läänekaldal.
Toimkond valmistab ette ka vastavaid seaduseelnõusid ja reeglistikku.
See on väga huvitav olukord.
15 aasta eest müüdi kõnealune maa.
Maa oli eraomanduses, see polnud vaidlusalune objekt.
End maaomanikuks väitnud isik müüs selle inimestele,
kes tahtsid sinna elama asuda.
Maaostu alusel ehitasid nad majad ja elasid neis aastaid.
Siis ilmus keegi, kes väitis, et tol isikul polnud luba maad müüa.
"Maa on minu ja tahan seda tagasi!"
Kuna tegemist oli eramaaga, on Iisraeli õigussüsteemi seisukoht
automaatselt, et asundusi ei tohi ermaale ehitada.
Kui suudetakse tõestada, et maa kuulub eraomandusse,
tuleb ehitised lammutada.
See oli Ülemkohtu otsus.
Samal ajal käsitletakse küsimust, kas end maaomanikuks nimetav isik
on tõepoolest õige omanik, Jeruusalemma ringkonnakohtus.
See on kohus, millel on õigus otsustada maaomandiküsimusi.
Ühelt poolt ehitasid inimesed majad heauskselt,
sest arvasid end ehitavat seaduslikult hangitud maale.
Teisel pool on isik, kes väidab end maa seadusjärgseks omanikuks.
Siin on kaks juriidilist protsessi.
Adminsitratiivsest küljest tegi sõjaväeline administratsioon vea,
kui lubas inimestel sellele maale ehitada.
Seepärast tuleb ehitised lammutada.
Samas käib alama astme kohtus osapoolte väidete uurimine
ja otsustamine.
Vahel põrkavad need kokku.
Beit El'i puhul otsustas Ülemkohus majad lammutada.
Samal ajal käsitleb ringkonnakohus juhtumit edasi.
- Tere, kuidas läheb?
Beit El'ist lõunas, 5 km kaugusel Jeruusalemmast,
asub Migroni nimeline juudi asundus, mida samuti 2012. a suvel
lammutada tahetakse.
Elisheva Razvag on terapeut, kes elab mehe ja 2 lapsega Migronis.
Migroni mainitakse Piiblis 2 korda.
Tundub nagu oleks Migron olnud suur asula.
Esimest korda mainitakse seda Saamueli raamatus,
kui kuningas Saul istus granaatõunapuu all Migronis.
Kui kuningas siin istus, oli see kindlasti suur asula.
Kui Sanherib tuli sõjaretkele maad vallutama,
hävitas ta teel Jeruusalemma kõik suuremad asulad.
Üks neist oli Migron.
Asula rajati 1999. a kevadel.
Enne seda oli siin arheoloogiline kaevandus.
See oli intifada aeg.
Asume mäel, Jeruusalemma ja sellest põhja pool asuva
Benjamini piirkonna asundusi ühendava tee ääres.
Teed kasutanud juudid olid alati kui haned püssitiirus.
Araablased tulistasid neid siit mäelt.
Keskkooli ajal sõitis osa mu sõpru Jeruusalemma ja Beit El'i vahet.
15-aastased tüdrukud kirjutasid oma testamente.
Nad kartsid, kuna tihti tulistati busside pihta või loobiti kividega.
Riik tahtis seda küngast asustada.
Kui siin on asundusi, ei saa siit terrorirünnakuid teha.
Armee väesalgad tulevad ja lähevad, kuid asula pakub pidevat kaitset.
Migron rajati kunagi riigi toel ja seal elab üle 40 pere.
Meie ei ehitanud seda.
Me ei teinud teed ega vedanud elektriliine.
Elekter tuleb riigiettevõttelt.
Veefirma on riigi halduses.
Võid ringi vaadata ja näha, et seda ei saanud rajada
keegi üksikisik või kohalik maakond.
Riik hoolitses selle eest, et siin oleks elekter, vesi ja tee.
Minu mäletamist mööda avaldas asundusministeerium 2003. aastal
kogu piirkonda puudutava asustuskava,
kus planeeriti Migronist 500 perega asula.
2006. aastal, peaaegu 7 aastat pärast Mirgoni asutamist,
pöördus grupp lähikülade palestiinlasi Ülemkohtusse.
Nad väitsid, et Migron asub neile kuuluvatel maadel.
Pika kohtuprotsessi järel otsustati juudi asundus lammutada
2012. aasta aprilliks.
Valitsuse esindajail õnnestus jõuda osapooli rahuldava kokkuleppeni,
mille Ülemkohus siiski tagasi lükkas ja määras evakueerimise lõpptähtajaks
2012. aasta juuni lõpu.
Oleme seaduskuulekad kodanikud ja usume riiki.
Ilma riigita oleksime hukas, nagu nägime holokausti ajal.
Me ei saa teistele loota.
Tulime valitsusele vastu ja see leidis lahenduse lepingust,
mille järgi nõustusime raskel meelel asunduse ümber kolima.
Kokkuleppe järgi pidi evakueerimist kolm aastat edasi lükatama,
kuni uus asundus mäejalamil valmis saab.
Ülemkohus tühistas selle suure vaevaga sõlmitud kokkuleppe.
See rikkuvat väidetavalt kohalike araablaste õigusi,
kuna maa kuulub neile;
kuigi seda pole tõendatud, ja kõne all on terve asundus.
Seda maad pole kunagi kultiveeritud ja mingeid õigusi pole rikutud.
Ka pärast meid jääb siia vaid tühi kivine küngas,
mida pole kunagi kultiveeritud.
Paljudes maailma maades on leitud alternatiivseid lahendusi olukorras,
kus inimesed on asunud elama neile mittekuuluvale maale.
Üldiselt rahulduvad maaomanikud rahalise kompensatsiooniga.
Läänekalda juudi asunduste puhul on ainus lahendus olnud
elanike evakueerimine ja hoonete lammutamine.
Alan Baker'i meelest mõjutab juudi asunduste puhul olukorda
Iisraelile osutatav rahvusvaheline surve.
Kõne all on olukord, kus territooriumi staatus
pole siiani määratletud.
Rahvusvaheline kogukond, Soome kaasa arvatud,
isegi kui on tegemist Iisraeli suhtes sõbralike valitsustega,
peab asunduste rajamist okupeeritud aladele
rahvusvahelise õiguse, Genfi konventsiooni
ja Haagi reeglite vastaseks.
Iisrael on eriarvamusel.
Rahvusvahelise õiguse juristina kritiseerin karmilt Euroopa positsiooni
määratleda Iisraeli asundustegevus automaatselt illegaalseks,
uurimata täpsemalt isegi nende rajamise põhjuseid.
Kõik võivad Genfi konventsiooni lugeda ja näha eesmärke,
mis selle paragrahvide taga on.
Neis keelatakse suurte rahvarühmade sundkolimine okupeeriva võimu poolt
eesmärgiga muuta okupeeritud ala demograafilist ülesehitust.
Selle eesmärgiks on tõkestada 2. Maailmasõja ajal toimunu,
kui sakslased kolisid sunniviisil poolakaid või sakslasi Poolast
Ungarisse või Tšehhoslovakkiasse ja mujale.
Iisrael ei tee midagi sellist.
Iisraeli riik ei näe, et ta rikuks Genfi konventsiooni.
Me ei püüa alaliselt muuta okupeeritud ala staatust.
Asunduste suhtes võib palestiinlastega läbi rääkida,
kuid nad keelduvad kõnelustest.
Läänekalda asunikud osutavad vastupidisele olukorrale Negevis,
Lõuna-Iisraelis, kus beduiinihõimud on aastakümneid maid hõivanud
ja seal illegaalselt ehitanud.
Juriidiliselt on need ehitised illegaalselt püstitatud
ja kohus on otsustanud need lammutada.
Ometi pole seda seni toimunud.
Olukord on väga sarnane Migroni ja teiste kohtadega.
Muidugi on see Iisraeli suveräänne territoorium,
kus kehtivad Iisraeli seadused.
Asunikud väidavad, et riik toimib kahepalgeliselt
ja suhtub paremini Negevi beduiinidesse
kui Iisraeli asunikesse Läänekaldal.
Kui evakuuerimine 2012. a suvel tõesti toimub,
on oodata kokkupõrkeid asunike ja politseisalkade vahel.
Samaarias asuva Amona asunduses toimus mõne aasta eest
dramaatiline eluhoonete lammutamine.
Revital Halbershtat on Amona pressiesindaja.
Amona on religioosne eraasundus,
mille rajas 1996. aastal rühm Ofra asunduse noori.
Grupp vallalisi noori kolis siia mäele,
eesmärgiga kaitsta Ofrat ja rajada uus asundus.
Amona't mainitakse Joosua raamatus Benjamini hõimu asulate nimekirjas.
Üks neist on Kfar Amona.
Siin on iidse küla jäänuseid koos veinitöökodadega.
Altpoolt on leitud Kaanani-aegseid iisraellaste haudu.
Raha puudusel pole me saanud objekti arendada,
kuid siin oli iidne juudi asula.
2006. aastal otsustas valitsus lammutada Amonas 9 eluhoonet.
Amona
Amona lammutamine 2006. Video autor: Joav Eliezer
Lammutustöid saadeti teostama 10 000 politseinikku ja sõdurit.
Nende vastu barrikadeerus hooneisse ca 1000 parempoolset aktivisti,
enamus neist olid noored.
Jeruusalemma tütred
Majad ehitati seetõttu, et peaminister Barak oli lubanud
siia uue asula ehitada.
Lõpuks otsustas Ülemkohus, et ehitamine oli illegaalne
ja majad lammutati.
See oli asundustegevusele raske löök.
Amonas toimus esimene lammutuskäsu täideviimine
pärast Gaza juudi asundusi.
Amonas pandi lammutamisele ka esimest korda igapidi vastu.
Esiteks pandi vastu evakueerijate jõukasutamisele,
mida ei tahetud rahulikult alla neelata.
Otsustati vastu hakata.
Amona vastuseisust ja võitlusest sai sümbol.
Hiljem on valitsus asunduste lammutamisel ettevaatlikum olnud.
Kuigi asundus on eksisteerinud juba 15 aastat,
jätkuvad selle juriidilist õigust uurivad kohtuprotsessid
ja evakueerimisoht on endiselt õhus.
Asja suhtes osutatakse poliitilist ja rahvusvahelist survet.
Vasakpoolsed aktivistid püüavad rünnakutega kõigutada
meie seaduslikkust.
Araablased moonutavad fakte ega esitle olukorda tõepäraselt.
Kõigile avatud peateelt võib näha araabia külade maju.
Nad haaravad oma valdusse maid ja ehitavad kellegi luba küsimata.
Tegemist on tõe moonutamisega.
Hoiame sellest kohast kinni.
See on meie viis näidata, millesse me usume.
Seisame oma õiguste eest.
Paljulapselisel perel on raske elada 45-ruutmeetrises barakis.
Hangime võimaluse korral ruumi juurde ümberpaigaldatavate juurdeehitistega.
Usume, et Iisraelimaa kuulub Iisraeli rahvale.
Meil on õigus püstitada oma kodud enda valitud kohale
ilma mure või ohuta,
nagu naabrid ehitavad oma külades ilma et keegi neid häiriks.
Kuigi lammutustähtaeg on lähedal, pole enamik Givat HaUlpana
ja Migroni asunikest otsustanud, mida teevad.
Künkajalamile hakati ehitama ajutist uut asundust.
Kui valitsus otsustab kokkuleppest kinni hoida
ega lammuta praeguseid hooneid, ja kohus selgitab välja maaomaniku,
oleme meie valmis jätma paiga ja kolima mäejalamile.
Isegi kui see on valus, lahkume, kuna ei näe muud võimalust.
Kui valitsus taganeb kokkuleppest, võitleme lõpuni.
Me ei ole veel valmistunud, kuna ei usu, et see juhtuks.
Peaministergi ütles, et see on otsus,
mida avalikkus välja ei kannata.
Valitsus- ja parlamendiliikmed on lubanud lahenduse leida.
Usume, et valitsus leiab lahenduse, mis lubab meil elada hirmuta,
et kohe lammutatakse meie alt maja.
Mida saaksime teha? Jätta maja ja kolida telki?
See on meie kodu, mis parata.
Usume, et lahendus leitakse.
Meie, asunikud, tahame elada rahus, nagu kõik teised inimesed maailmas.
Me ei ole tülihimulised ega otsi konflikte.
Tahame õigust olemas olla nagu mujalgi siin maal.
- Ma näen sind. Kas sa ei karda?
Paljud Läänekalda juudid peavad Juuda ja Samaaria asustamist
oma missiooniks.
Kuigi tulevik näib ebakindlana, usuvad nad,
et olukord on alati Jumala kontrolli all.
Olen kindel, et Tema valitseb.
Me ei mõista alati Tema tegusid ja arvame, et teame ise paremini.
Vahel on Tal üllatusi varuks.
Mida meie rahvas on viimase 100 aasta jooksul kogenud,
milliseid raskusi; ja kuidas äkki sündis riik;
sõdu, raskusi, võite ja saavutusi.
Loodan väga, et need majad jäävad paigale,
asundus kasvab ja meie kohalolu kogu Iisraelimaal tugevneb.
Keegi ei saa seda garanteerida, nagu juhtus Gush Katif'is.
See ei kõiguta meie usku Jumalasse ja Tema hoolitsusse.
Tal on omad plaanid, mida meie inimesed alati ei näe.
Tema kontrollib siinseid sündmusi.
Sama küsimuse võib esitada mitme juhtumi puhul Iisraeli ajaloos.
Meie rahvas on kogenud tragöödiaid.
Samas oleme ainus iidne rahvas, mis on säilinud rahvana.
Kõige taga on mingi plaan.
Ehitage maju ja elage neis.
Oleme olnud siin 15 aastat vaatamata kõigile raskustele.
Usume, et Jumal on meiega ka tulevikus.
Raskused on elu osa, minu usu osa ja Piibli osa.
Usun, et juudid peavad näitama, kui palju nad armastavad Iisraelimaad
et neil oleks õigus siin elada.
Tõlge: Monika Jaaguri