o
Viime päivinä israelilaisia vastaan on hyökätty Gazan kaistaleelta.
Satoja lyhyen ja keskimatkan raketteja on ammuttu Israeliin.
Ilmavoimien ilmatorjunnalla on kaksi tehtävää.
Yksi on laukaisun havaitseminen hälytystä silmällä pitäen.
Olemme havainneet kaikki Israeliin ammutut raketit.
Havainto välitetään kotirintamajouk- kojen keskukseen ja siviileille.
On kyse ihmishenkien pelastamisesta.
Tähän mennessä ammutut raketit on havaittu lähes 100%:sti.
Toinen tehtävä on torjua ne raketit, jotka osuisivat
Etelä-Israelin kaupunkeihin.
Olemme viime päivinä torjuneet nämä raketit
Iron Dome-järjestelmällä, jollaisen näette takanani.
Tulokset ovat tähän asti olleet erittäin hyvät.
Suurin osa ammutuista raketeista on onnistuttu torjumaan.
Korostamme, että mikään puolus- tusjärjestelmä ei ole täydellinen.
Haluamme Israelin siviiliväestön ymmärtävän,
että rakettiuhka on olemassa.
Hälytyksen kuuluessa on nouda- tettava kotirintaman ohjeita
ja pysyttävä suojatussa paikassa.
Miljoona siviiliä on hyökkäysuhan alaisina.
Yli 200 000 koululaista ja opiskelijaa joutuu jäämään kotiin,
joskus ilman vanhempia, koska työpaikat jatkavat toimintaa.
Yritämme tässä väestölle vaikeassa tilanteessa
tasapainoilla rutiinin ja hälytystilan välillä.
Siksi esimerkiksi pidämme koulut suljettuina,
mutta annamme vanhemmille mahdollisuuden jatkaa työssä.
Yritämme säilyttää tasapainon.
Tämä on uusi ja ainutlaatuinen torjuntajärjestelmä.
Toistaiseksi se on ollut erittäin hyvä, ja toivomme niin jatkossakin.
Se ei kuitenkaan voi osua jokaiseen laukaistuun rakettiin.
Eilen raketti osui koulu- rakennukseen Beer Shevassa.
Onneksi olimme kehottaneet lapsia jäämään kotiin,
koska jos koulu olisi toiminut, kuolonuhreja olisi ollut paljon.
Se, että miljoona asukasta elää tässä rankassa tilanteessa,
on sietämätöntä.
Heillä on vain 15 s - 1 min aikaa hakeutua turvaan.
Otetaan vaikka tilanne, että olet suihkussa ja tulee hälytys.
Sinulla on lapsia. Mitä teet?
On hakeuduttava turvaan, mutta olet alasti.
Yritämme rohkaista, turvata ja auttaa väestöä,
mutta tilanne on heille vaikea.
Nachal Oz-kibutsi on perustettu 1950-luvun alussa
tarkoituksella Gazan rajalle,
osana Negevin asuttamisohjelmaa.
Täällä on noin 350 asukasta.
Meillä on peltoviljelystä, navetta ja kanatarhoja.
Tämä on erinomainen kibutsi.
Viimeiset 11 vuotta olemme eläneet pienin väliajoin
toistuvan rakettitulen alla.
Olemme kranaattien ja Kassam-rakettien kantaman päässä.
Aiemmin kranaateille ei ollut edes hälytystä.
Yhtäkkiä vain tuli oli päällä.
Nyt sillekin on kehitetty hälytys, joka ei kuitenkaan ole täydellinen.
Noin 80%:ssa tapauksista se toimii.
Kassam-raketteja edeltää "Tseva Adom"-hälytys.
Se voi olla minä hetkenä hyvänsä.
Kibutsin alueelle on osunut jo paljon raketteja.
Ilokseni joku suojelee meitä tuolla ylhäällä.
Meillä ei ole juuri ollut suoria osumia rakennuksiin, kuten muualla.
Kibutsiin on kuitenkin ammuttu kymmeniä raketteja.
Olemme nyt olleet 11 vuotta tulituksen alla.
Se alkoi kranaattitulella Nachal Oz- kibutsiin ja
sitten muihin asutuksiin.
Kranaattien lisäksi tulivat raketit.
Kranaattituli jatkui lähellä rajaa, kun taas rakettien kantama piteni.
Ensin Kassamit ja sitten Gradit.
Rajan lähellä toimivia sotilaita ja maanviljelijöitä uhkaavat myös
räjähdyspanokset ja tarkka-ampujat.
Maan alla kaivetaan ahkerasti tunneleita, jotka olemme
onneksi pystyneet tuhoamaan
ja torjumaan tämän maan alta tulevan uhkan.
Näiden kaikkien uhkien kanssa on tultava toimeen.
Tällä kierroksella kuntani alueelle on tullut 25 kranaattia ja rakettia.
Tällaisia päiviä on ollut varmaan satoja viimeisten 11 vuoden aikana.
Vain yksi ammus osui suoraan asutukseen.
Hälytysjärjestelmät toimivat tyydyttävästi.
On myös vääriä hälytyksiä, jotka säikäyttävät asukkaita.
Hälytykset ovat tärkein tekijä ihmishenkien pelastamisessa,
samoin väestön kiitettävä reagointi.
Asutusten hätätilajoukot toimivat.
Kunnan hätätilaryhmä toimii myös.
Meillä on neuvonta-asema ja linja psykologin tukea tarvitseville.
Meillä kaikki koulut ja päiväkodit toimivat.
Joissakin asutuksissa järjestimme väestösuojia koululuokiksi.
Kukin asutus järjestäytyy, ja pyrimme pitämään yllä rutiinia,
kotirintaman turvallisuus- ohjeiden puitteissa.
Olemme tyytyväisiä, kun pystymme säilyttämään turvallisuuden tunteen.
Silti ei saa tuudittautua, koska tu- levat haasteet voivat olla pahempia.
Meille sillä ei ole merkitystä.
Iron Dome kehitettiin Gazan ympärysasutusten tarpeisiin,
mutta sitä käytetään nyt suurempien taajamien puolustukseen.
Meidän apunamme on vain "Tseva Adom"-hälytyssysteemi.
Valtio päätti käyttää Iron Domea kauempana olevissa taajamissa
ja suojata lähiasutukset vahvistamalla rakennusten turvallisuutta.
Kun Iron Domea alettiin käyttää, se osoittautui hyvin onnistuneeksi.
Samalla rakettien kantama piteni.
Ymmärrettävästi torjuntalaitteet päätettiin sijoittaa kaupunkien
ja strategisten kohteiden turvaksi.
Koko Gazaa ympäröivän alueen katta- minen vaatisi miljardeja shekelejä.
11 vuotta elämme jatkuvan valmius- tilan kasaantuvassa vaikutuksessa.
Tiedostamattakin olemme koko ajan valmiudessa.
Kuuntelemme, katsomme, tarkkailemme.
Olemme jatkuvasti jonkinasteisessa valmiudessa.
Aurinko paistaa, kaikki on hyvin, mutta me olemme koko ajan jotenkin
valppaita ja jännittyneitä.
Näinäkin päivinä olemme joutuneet olemaan lasten kanssa sisätiloissa.
Ihmiset pysyvät kotona, eivät liiku eivätkä tapaa toisiaan.
Armeija neuvoo pysymään turvatilojen tuntumassa.
Beer Shevassa hälytysaika on muistaakseni kaksi minuuttia.
Meillä on aikaa 10-20 sekunttia päästä turvaan.
Hälytyksen kuuluessa on oltava heti turvatilassa.
Kranaattitulen aikana hälytys voi tulla yhtä aikaa osuman kanssa.
Ulkona liikkumisen on oltava hyvin harkittua,
varsinkin, kun olemme ilta- päivällä liikkeellä lasten kanssa.
Myös työaikana joutuu aina keskeyttämään kaikki,
lähtemään turvaan ja palaamaan.
- Herra pääsihteeri, toivotan teidät jälleen tervetulleeksi Jerusalemiin.
Kirjoitimme kirjeen pääsihteerille, joka meillä oli kunnia tavata.
Henkilönä tämä etelä- korealainen oli hieno mies.
Hän osoitti syvää myötätuntoa niitä lapsia kohtaan, jotka joutuivat
panssarintorjuntatuleen.
Meille oli tärkeä saada hänet tiedostamaan, että paikassa,
jossa hän juuri vieraili, tulitetaan jälleen siviilejä.
Yhteisönä me haluamme rauhaa, emmekä ole menettäneet toivoa.
Mutta kun järjestöt tai henkilöt jatkuvasti tulittavat meitä Gazasta,
jossa me emme enää hallitse, sitä on mahdotonta hyväksyä.
Vaadimme YK:n pääsihteeriä tunnustamaan, että tulitus
ei ole tasasuhtainen.
Israel ei toimi palestiinalaisia vastaan, jos he eivät
uhkaa väestöämme.
Jos hyökkäykset jatkuvat, meillä on täysi oikeus toimia.
Jokaisella yhteisöllä on ei vain oikeus, vaan
velvollisuus puolustaa itseään.
- Näetkö toivoa YK:n suunnasta?
- Suoraan sanottuna en.
Ainut toivo väkivallan loppumisesta on Iranista Gazan kaistaleelle
tulevan varustelu- virran katkaiseminen.
Tarkoitan rahan, aseistuksen ja ideologian virtaa.
Mielestäni on mahtavaa, että näiden 11:n terrorismin vuoden aikana
olemme jatkuvasti kasvaneet.
Asun kibutsissa, jonka asukasluku on kaksinkertaistunut tänä aikana.
Kibutsin nuori polvi, nuoria lähiseudulta ja kauempaakin
liittyy joukkoomme, kuten suuressa osassa kibutseistamme.
Koulut kasvavat, ja yhä suurempi osa oppilaista on lähiasutuksista.
Ponnistuksemme on siunattu.
Ihmiset eivät asu täällä jonkun tahon mieliksi, tai mistään
suurista ideologisista syistä.
Ihmiset pitävät tästä paikasta.
Eräs ystävä sanoi: Elämme paratii- sissa 99,99% ajasta, ja ajoittain
käymme läpi pienen helvetin.
Kuntamme 2000 perheestä voin laskea kahden käden sormilla
ne perheet, jotka ovat muuttaneet pois turvallisuussyistä.
Olemme kehittäneet selviytymis- keinoja henkilökohtaisella,
perhe- ja yhteisötasolla.
Ilokseni kibutsi, joka perustuu yhteisöllisyyteen,
tukee yksilön selviytymistä.
Osaamme katsoa ihmisiä silmiin ja tunnistaa, missä on
murtumakohtia ja missä voi auttaa.
Jo se, että et ole yksin, eikä se ole vain sinua, vaan koko
ryhmää kohtaava kokemus, auttaa selviytymään tilanteesta.
Tasapainoilemme sen välillä, että olemme tottuneet tähän
ja kehittäneet selviytymiskeinoja
ja toisaalta mielettömän, mahdotto- man, tarpeettoman tilanteen välillä.
Ei ole mitään syytä, miksi ihmisten on elettävä näin.
On vaikeaa tulla toimeen, vaikeaa tuoda tänne ihmisiä.
Se on suuri haaste, jonka eteen teemme työtä.
Me olemme tottuneet, mutta ulkopuo- liset pitävät meitä tärähtäneinä.
Toisaalta olemme päättäneet, että pysymme täällä,
ja suurin osa ihmisistä pysyy täällä.
Olemme oppineet selviytymään.
Toisaalta: Antakaa meidän elää rau- hassa! Sanokaa, että se loppui!
Ashdod on monikasvoinen kaupunki.
Tänne on muutettu Marokosta, Intiasta, Venäjältä...
Venäjänjuutalaisia maahan- muuttajia on hyvin paljon.
Täällä on kaikkea, kaunis merenranta ja mukavia ihmisiä.
Hyvä kaupunki asua.
Alussa olimme kaukana kaikesta.
Sderot ja Netivot olivat tulitus- uhan alla olevia kaupunkeja.
Cast Lead-operaation aikana raketit alkoivat ulottua tänne.
Viime perjantaina se alkoi taas.
Pari viime päivää olemme todella olleet tähtäimessä.
Ashdodiin on ammuttu ehkä 25 rakettia.
Päivittäin on ollut ainakin 6 hälytystä, mikä on tosi paljon.
Tunti tunnilta kuuluu hälytys, eikä voi tietää, mitä tapahtuu.
Asunnossani ei ole turvahuonetta, eli olemme venäläisessä ruletissa.
Ihmiset ovat jännityksessä ja monet jopa paniikissa.
Olimme ulkona samalla kadulla.
Raketti osui noin 40 metrin päähän meistä.
Räjähdys oli valtavan voimakas.
Ihmiset säikähtivät ja juoksivat päättömästi sinne tänne.
Tajusimme, että tällä kertaa Iron Dome-torjunta ei onnistunut.
Seuraukset näimme kuvissa; hajonneet kaupanikkunat ja autot.
Ihmiset olivat paniikissa ja tietääkseni pari loukkaantui.
Olin ulkona ja näin, miten ihmiset joutuivat paniikkiin.
Hälytyksen kuuluessa he pysäyttävät auton ja juoksevat turvaan.
He ovat jatkuvassa jännityksessä.
Persianlahden sodan aikana, vuonna 1991 en ollut uskossa.
Olin pelosta paniikissa.
Cast Lead-operaation aikana olin jo uskossa, ja sain rauhan sydämeeni.
Sitä ei voi selittää, se on Jumalan antama, käsittämätön rauha.
Ihmiset eivät ymmärrä, miksi en pelkää ja miksi olen rauhallinen.
Jumala antaa rauhan. Se on armoa, ei se tule minun voimastani.
Tälläkin kertaa olen ollut ihan rauhallinen.
Vain sinä tunnet minut.
Olet aina kanssani.
Vain sinussa on voitto.
Tarvitsen sinua, Herra.
Luotan sinuun, vaikka tuntuisi, ettei huomista ole.
Luotan sinuun...
Aina en edes nouse hälytyksen tullen,
koska ei sitä jaksa jatkuvasti.
Kun osuma tuli kahden talon päähän, tajusin, että se on lähellä
ja se on todellinen.
Mitä siinä voi tehdä: Menemme käytävään, odotamme, -bum-
ja jatkamme rutiinia.
Jumala on kanssani ja antaa turvallisen mielen.
Uskon ja tiedän, että Hän varjelee.
Ihmisillä, jotka eivät usko, ei ole mihin luottaa.
Luotan sinuun, vaikka tuntuisi, ettei huomista ole.
Luotan sinuun, sinä ympäröit minut rakkaudellasi.
Pari vuotta sitten löysin kitaransoiton.
Kolmisen vuotta olen tehnyt lauluja ja minulla on niitä kansion täydeltä;
ylistyslauluja ja lauluja elämästä.
Hälytysten välillä Shai rustaa lauluja ja ylistää Jumalaa.
Hän tekee tilanteeseen sopivia lauluja ja saa siitä voimaa.
Minä puolestani maalaan, ja niin me jatkamme tavallista elämää.
Viime päivien aikana olen puhunut monien ystävien kanssa netissä.
Jaamme toisillemme Sanaa.
Jeremia 30 ja Hesekiel 36, näitä kahta olen lukenut viime päivinä.
Jopa ateistit ovat saaneet näistä rohkaisua ja voimaa.
- Haluatko pyytää katsojiltamme esirukousta?
- Rukoilkaa. Tottakai rukoilkaa.
Minulla on Facebookissa rukousrengas ympäri maailmaa.
Rukoilemme yhdessä, vaikka jokainen on eri paikassa.
Hengellinen tuki on tärkeintä.
Nousemme seuraavaan vaiheeseen;
voiton rauhaan.
Nousemme seuraavaan vaiheeseen;
merkit ja ihmeet tulevat.
Sinä käytät meitä.
Kuinka paljon sinussa onkaan armoa.
Heikkoudessani voimasi tulee täydelliseksi.
Jokaisessa koettelemuksessa ja vaikeudessa
nostat minut ylös kanssasi.