IISRAEL RÄÄGIB
Maailma Sionistliku Organisatsiooni üritus Jeruusalemmas
20. sajandil rajati Iisraelimaale hulgaliselt kibutseid.
2012. aastal möödub 50 aastat sellest,
kui kristlikud vabatahtlikud alustasid tööd Iisraeli kibutsites.
Esimesed vabatahtlike rühmad saabusid Soomest.
Kibuts oli ainulaande asundusvorm, mis põhines elanike võrdõiguslikkusel
ja ühismajandamisel.
Üldjuhul said kibutsid sissetuleku põllumajandusest ja tööstusest.
1960. aastail hakkasid mõned kibutsid vastu võtma
kristlike vabatahtlike rühmi Soomest.
Esimesed vabatahtlikud saatis Iisraeli ühendus Karmel,
mis oli otsustanud aidata Iisraeli rahvast
ja toetada noore juudiriigi arengut.
Oluline nimi esimeste vabatahtlike loos
on Ahuva ben Meir, algupärase nimega Lempi Virtanen,
kes oli juba noorena otsustanud Jeesust järgida.
Ostsin Uue Testamendi ja lugesin seda.
Hiljem kinkis tädi mulle terve Piibli,
kust äkitselt hakkas Iisrael esile kerkima.
Ma ei olnud kedagi sellest kunagi rääkimas kuulnud.
See avaldas mulle tugevat mõju. Nutsin terve nädala, kui mõtlesin,
mis juudi rahvaga oli toimunud, kuigi ma paljut veel ei mõistnud.
Otsustasin minna Iisraeli, kui saan piisavalt raha kokku.
Ahuva hakkas käima koosolekuil, kus räägiti Iisraelist
ja ühines peagi grupiga, kes planeeris reisi Pühale maale.
Kui reisi aeg kätte jõudis, olid kõik teised sellest loobunud
ja mina jäin üksi. Mõtlesin ka reisist loobuda.
Kuid Vaim minu sees ütles, et ei tohi.
Võitlesin sellega paar ööd ja mõtlesin, kuidas üksi julgen.
Otsustasin lõpuks ikkagi üksi minna.
Kõik imestasid selle üle.
Karmeli toimetuse pastor Helsingis ütles,
et kui tema oleks naine, tema küll ei läheks.
Ütlesin, et olen naine, kuid lähen ikkagi.
Lõpuks realiseerus Ahuva Iisraeli-reis.
Sellele järgnes veel kaks reisi.
Iisraelis külastas ta ka Juuda mägedes asuvat Kiryat Anavim'i kibutsit.
Mõned kibutsi liikmed õhutasid Ahuva't Soomest vabatahtlikke tooma.
Nii kogunes rühm soomlasi, kes oli valmis kutsele vastama.
Ettevalmistused kestsid aasta.
Helsingis peeti koosolekuid ühe Karmeli töötaja kodus.
Reisisin Soomes üksi ringi ja levitasin teavet.
Lõpuks moodustus 38-liikmeline rühm.
See oli üllatuseks nii Soomes kui Iisraelis.
1962. aastal saabus Kiryat Anavim'i esimene soomlaste rühm.
Esimest korda Iisraeli saabus kibutsisse kristlike vabatahtlikke.
Endiselt Kiryat Anavim'is elavad Michael Shapira ja tema naine Aliza
mäletavad hästi paljusid kibutsis käinud soomlasi.
Michael õpetas soomlastele heebrea keelt ja Vana Testamenti
ning veetis nendega palju aega.
Osale kibutsi liikmetest oli kristlaste saabumine raske teema.
See tekitas alguses mõningaid probleeme.
Mõned arvasid, et kristlaste rühm toob kaasa usulise tegevuse.
Olime ideoloogiliselt mitte-religioosne kibuts.
Meie asunduses ei olnud isegi sünagoogi.
Nüüd pidi saabuma grupp usklikke ja veel kristlasi.
Iga soome rühm saabus kibutsisse aastaks.
Kibutsilased nimetasid nende kampust Soome-külaks.
Vabatahtlikud andsid kibutsi arengusse suure panuse.
Nad osalesid kõikides töödes - lasteaedades, köögis,
puhkemajas, puuviljaaedades, kanalas ja kõikjal.
Vabatahtlike panus oli tohutu.
Nad olid head töötajad, alati valmis aitama
ja rahuldusid vähesega.
Soome-küla tingimused olid tagasihoidlikud -
ühised dushiruumid ja käimlad nagu tavalises sõjaväebaasis.
Osalesime kibutsi töös ja tegevuses. Anti ka võimalus õppida.
Korraldati heebrea keele kursus ja muud tegevust raske töö kõrvale.
Mõnede jaoks oli töö raske, mõnedele kerge.
Grupi liikmed töötasid erinevates valdkondades -
kasvatajad lasteaias jne.
Kõigil oli Soomes mingi amet ja nad said vastavalt sellele tööd,
mis andis uusi kogemusi.
Nad jätsid juba esmakohtumisel hea mulje ja kohe sündis hea side.
Nad olid veidi hämmingus kõige uue ja erineva suhtes.
Sõbralik vastuvõtt aitas neil avaneda.
1960. aastail hakkas Karmeli vabatahtlikke
saabuma ka teistesse kibutsitesse.
Hilkka Ashkenazi saabus 1966. aastal vabatahtlikuks
Kiryat Anavimi naabrusesse Ma'ale HaHamisha kibutsisse.
Ta abiellus Iisraeli mehega ja elab endiselt seal.
Ilkka mäletab hästi esimest päeva Iisraelis.
See oli väga eriline kogemus.
Saabusime laevaga Haifa linna. Nägime eemalt mägesid.
Kogu elu üsna tasasel maal elanud soomlastele
avaldasid need suurt mõju.
Kibutsilased olid meil vastas.
Sõbralik vastuvõtt ja kõik muu avaldas tohutut muljet.
Saabusime otsekui koju. See oli väga meeldiv tunne.
Töötasime puuviljaaedades. Kõigepealt korjasime viinamarju.
Praadisime päikese käes. See oli alguses raske.
Iisraeli sügiskuumus on kõva.
Olin Karmeli-rühmas 1966-1967.
Järgmine kord saabusin 1970. Siis jäin lauta tööle.
Olin sellega juba kodus harjunud. Olen maal kasvanud.
Mulle meeldis see töökoht väga.
Kibutsilased korraldasid vabatahtlikele
ka huvitavat vabaajategevust.
Vabatahtlikele korraldati õpetust,
jagati üldteadmisi kibutsitest ja korraldati ekskursioone kogu maal.
Lepingu järgi pidid nad reisida saama
ja tutvuma võimalikult hästi maaga.
Pidasin seda oluliseks ülesandeks.
Enne Kuue päeva sõda oli Iisrael väga väike maa.
Üks huvitav reis toimus neil Jordaaniasse.
Nad külastasid Petlemma ja Jeruusalemma vanalinna,
kuhu meid, iisraellasi, ei lastud.
Nad jutustasid mulle kohtadest, mida mina ei saanud külastada.
Meid kutsuti alati Iisraeli pühadele ja pulmadesse.
Taheti, et esineksime ja laulaksime Soome laule.
Meil oli soomlastega kombeks neile näiteks jõulude ajal
kohvilaud korraldada. Kogu kibuts tuli kohale.
Nad ootasid väga ka meie pühi. Ka Jaanipäeval tulid nad kohvile.
Nad tundsid meie vastu suurt huvi ja kohtlesid meid väga positiivselt.
Iisraelis pidid vabatahtlikud lahendama küsimusi ja olukordi,
millega neil varem kokkupuudet polnud.
Küsimus puhkepäeva veetmisest - kas pühapäeval või sabatipäeval?
Kuna Soomes on kõnekäänd "Maal maa kommete järgi",
tegin ettepaneku kibutsis sabatipäeval puhata.
See oli Iisraelis suureks üllatuseks.
Kibutsisse hakkas saabuma ajakirjanikke,
kes polnud kunagi kuulnud, et kristlased peaksid sabatipäeva.
Meie rühm oli Iisraelis Kuue päeva sõja ajal.
See lähendas meid Iisraeli ja meie kibutsiga veelgi enam.
Meil paluti lahkuda. Saatkonnast saadeti kiri,
kus soovitati Soome naasta. Kaks alaealist pidid lahkuma.
Teised aga ei tahtnud minna.
Tundsime, et saame midagi tõeliselt kasulikku teha.
Kui mehed olid sõjas, saime meie kuidagi aidata.
Me ei osanud karta.
Söögisaali all oli pommivarjend, kus paar ööd veetsime.
Naabruses Jordaania baasi lähedal toimusid võimsad lahingud.
"Action" käis, kuid imekombel ei osanud keegi meist karta.
Rühmades arutati tihti uusi kogemusi, mida poldud varem kohatud.
Vahel oli see väga raske, toimus palju arutelusid.
Imekombel püsisid rühmad koos.
Minu rühmad jäid kokku, kuna pidasin iga nädal piiblitundi.
Meil olid regulaarsed jumalateenistused ja sabat.
Kogu see tegevus aitas vaatamata kriisidele
säilitada tugeva ühtsustunde, mis pidas vastu 30 aastat.
Kui viibisin rühmade saatmise 30. aastapäeval Karmeli majas,
küsisin, millised mälestused neil olid.
Peaaegu kõik esimeste rühmade liikmed,
osad neist olid küll Iisraelis, kuid enamik oli Soomes
ja tuli kokkusaamisele.
Küsisin, millised mälestused neil sellest aastast jäid?
Nad mäletasid minu piiblitunde. Mis ma sinna parata saan?
Ahuva Ben Meir oli meile otsekui emaks.
Ta pidas meile piiblitunde ja andis juhtnööre eluks,
kuna ta oli siin varem olnud ja tundis kohalikke olusid.
Tal oli tõesti ema roll.
- Mis see on, aed? - Aed. "Tarha" (soome keeles).
See on muuseum.
Aja kestel toimus iisraellaste ja soomlaste vahel usuteemalisi vestlusi.
Rääkisime ka usust.
Kuigi ma pole religioosne inimene, olen usuteema suhtes avatud.
Kuulasin ja tahtsin neid mõista.
See oli oluline tegevus ja kultuuriaktsioon soomlaste poolt.
Nende töövisiooniks oli aidata juudiriiki üles ehitada.
Neile oli see prohvetite ja Uue Testamendi nägemuse täitumine.
Kui kohtusime teetassi ääres, rääkisime religioonist
ja maailmavaadete erinevustest.
Leidsime hea kontakti.
Nad tahtsid olla Tõotatud maal, kus elas Jeesus
ja kus kristlus sai alguse.
Siin olid Jeesusega seotud algupärased paigad.
Nad nägid ka Jordaanias asuvaid tähtsaid pühapaiku.
Pean sellest isiklikult väga lugu.
Meil oli erinev mentaliteet.
Mina olen Marokost pärit juut ja loomu poolest hästi avatud.
Nemad olid reserveeritumad.
Kui sündis kontakt, saime väga hästi läbi.
Märkasime, et jälgitakse, kuidas tegutseme ja käitume.
Tegime lihtsat tööd - koorisime köögis kartuleid,
puhastasime potte ja katlaid.
Paljud meist laulsid ja tegutsesid reipal meelel.
Nad jälgisid meid ja imestasid, kuidas me iga päev
nii rõõmsalt tööd teha jaksame.
Püüdsime seletada, et tahame neile veidigi tagasi anda
kõigi raskuste eest, mida juudi rahvas on kogenud.
Paljud elanikud olid kontsentratsioonilaagritest.
Tahtsime näidata, et kõik kristlased pole halvad;
osad armastavad neid ja tahavad aidata.
Sellel oli nende suhtumisele suur mõju.
Laulsime Iisraeli laule.
Laulsime alati, kui koos olime.
Mägede õhk on selgem veinist
ja männivaigulõhn
see levib õhtutuules
ja kellad kõlavad.
Puu ja kivi kõrbeuimas,
unehõlmas
suigub üksildane linn,
müür südant poolitab.
Jeruusalem - kuldne linn,
vase linn ja valguse.
Viisi sinu lauludele
ma helisen.
Jeruusalem - kuldne linn,
vase linn ja valguse.
Viisi sinu lauludele
ma helisen.
Ühendus Karmel saatis vabatahtlikke Iisraeli 40 aastat.
2000. aastate alguses hakkasid kibutsid muutuma.
Vabatahtlike rühmade tegevus peatus.
Paljud igatsevad neid aegu siiski tagasi.
Nad meeldisid mulle väga.
Kui kuuleksin, et saabub vabatahtlike rühm Soomest,
oleksin mina ja paljud teised väga rõõmsad.
Paljud on juba lahkunud.
Meil olid tugevad sidemed ja rõõmustaksime soomlaste üle.
Kas see toimub ikka veel?
Tahan saata südamlikke tervisi, kui nad juhtuvad meid kuulma.
Loodetavasti kohtume ja kuuleme üksteisest häid uudiseid.
Kord noppisin moone Galilea nõlva pääl.
Noppisin mooni ja vaat'sin selle pikka sära sääl.
Aimasin õies selles kogu maailma ilu häält.
Kui voolas kord veri ristil Kolgatal,
säras punamoonide meri Galilea nõlva pääl.
Ahuva Ben Meir vastutas mitme Iisraelis käinud Soome rühma eest.
Hiljem abiellus ta iisraellasega.
Jeruusalemma Kiryat Yoveli kodus meenutab ta nüüd minevikku
ja vaatab, mida tulevik toob.
Osalesime Iisraeli esimeses sionismi vaimu väljavalamises.
See oli Kiryat Anvimis väga võimas, kui sinna saabusime.
Kuigi noored ei teadnud seda ette, oli selle mõju väga suur.
Kogesime seda, mina küll.
Sain kirjakoha:
Sest ta tuleb otsekui paisutatud jõgi, mida Issanda vaim ajab.
Aga Issand ütleb: Siionile, üleastumisest pöördujale,
tuleb lunastaja.
See on teostunud.
Kuid seejärel saabub Hesekieli prohveteeringu järgi aeg,
kus neis ei olnud vaimu.
See oli esimese kogumise vaim, mis on nüüdseks lahkunud.
Iisrael rahvana ei tunne seda vaimu. Nad otsivad seda,
vähemalt ajaleheartiklite põhjal.
Kuid see tuleb uuesti, varasemast neli korda võimsamalt.
Prohveteering jätkub: "Kuuluta vaimule, kuuluta inimesepoeg
ja ütle vaimule: Nõnda ütleb Issand Jumal:
Vaim, tule nelja tuule poolt ja puhu neisse tapetuisse,
et nad saaksid elavaks!"
See on aluseks.
See peab sündima Jumala Vaimust, mitte poliitilistest läbirääkimistest.
Ja ma annan teie sisse oma Vaimu, et te saaksite elavaks,
ja ma asetan teid teie oma maale; ja te saate tunda, et mina, Issand,
olen rääkinud ja teen seda, ütleb Issand." Hes 37:14
Tõlge: Monika Jaaguri