Iisrael räägib
2010. aasta novembris toimus Jeruusalemma lähedal erandlik üritus.
Kümneid vaimulikke, nii juute kui moslemeid,
kogunes palvetama maale vihma.
Olukorra muutis huvitavamaks see, et enamus palvetajaid
elab Juuda ja Samaaria ehk nn. Läänekalda aladel.
Juudat ja Samaariat peetakse Iisraeli-Palestiina konflikti tuumaks.
Iisrael peaks loovutama need alad tulevasele Palestiina riigile.
Kogunemise algatajaks oli ühendus nimega "Erets Shalom" (Rahu maa).
Mitte-poliitilise liikumise rajas rühm juudi asunduste elanikke.
Nad usuvad, et juutide ja araablaste suhete paranemine
algab neist endist, mitte väliste instantside sekkumisest.
"Rahu maa" ühenduse esimees on Nachum Pechenick.
Sündisin Kirjat Arbas, keset konflikti.
Juuda ja Samaaria on minu sünnimaa ja elu.
Siin on tapetud minu sõpru ja naabreid.
Sama käib ka palestiinlaste kohta.
Peab laskma elul võita.
Olin varem tugeval palestiinlaste vastasel positsioonil.
Tahtsin nad kõik välja saata.
Ka nemad tahtsid, et meie kaoksime.
Tegelikkus on siiski tugevam.
Meie oleme siin ja nemad on siin - juudi ja araabia külad kõrvuti.
On mõistlik olla head ja võrdsed naabrid.
Head naabrussuhted ei sünni jutust, vaid rahu tegudest.
Mulle tähendab rahu heanaaberlikkust. "Rahu maa" seisab selle eest.
Palvetajad kogunesid Ein Hinia allika juurde,
mis pärast mitut vihmavaest aastat on peaaegu täielikult kuivanud.
Palve on rahu esimene pung.
Palve on ühendav jõud, kuna Jumal on üks.
Meil on olnud seitse kuiva aastat. Ökoloogid räägivad kõrbestumisest.
Iisraelimaa või palestiinlaste maa, mulle meeldib nimi Püha maa,
asub geograafiliselt täpselt kõrbevööndi piiril.
Läänes, lõunas ja idas on Sahaara ja Araabia kõrbed.
Meist põhjas, Liibanonist alates, asub roheline vöönd.
Juudi müstika raamat "Zohar" selgitab,
miks asub Jeruusalem täpselt rohelise mäestiku ja kõrbe piiril.
Vastupidiselt enamuse arvamusele leidub tõde alati piiri pealt.
Tõde ei asu keskel. Seal asuvad püsivad süsteemid.
Ühel pool Jeruusalemma on kõrb ning teisel pool rohelus ja mäed.
"Rahu maa" organisatsiooni sõnum tuleb piirialalt,
juudi ja moslemite vähemuselt.
Mõlemad peavad loobuma soovist, et teine osapool kaoks.
Keegi ei kao kuhugi. Oleme siin, et ehitada heanaaberlikke suhteid.
Iisraelis ja maailmas on sadu ja tuhandeid rahuliikumisi,
kuid praktikas ei juhtu midagi.
Oslo kokkuleppest alates on peetud viis läbirääkimisvooru.
Nende korraldamiseks on kulunud kümneid miljardeid dollareid.
Esitatud on pool miljonit kõrvalist rahuettepanekut
ja rahu tundub olevat iga päevaga üha kaugemal.
"Rahu maa" organisatsioonis on esimest korda kriisi tuum
ka kriisi lahenduse tuumaks.
See on kesksemaid küsimusi, mida palestiinlastega arutame.
Välistel rahuliikumistel ei ole kriisiga mingit pistmist.
Sekulaarsed liikumised püüavad tuua rahu kahe tülitseja vahele.
Juudid ütlevad: Jumal on üks. Moslemid ütlevad: Jumal on suur.
Meie keeltes on palju sarnast. 'Shalom' ja 'salam' tähendavad rahu.
Nii heebrea keele 'shalom' kui araabia 'salam' viitavad Jumalale.
Ehk viis meid konfliktini just meie sarnasus.
Vennatülid on vahel kõige hullemad: Jaakob ja Eesav, Iisak ja Ismael.
Oleme kõik meie esiisa Aabrahami järeltulijad.
Nachum Pechenikil ja teistel "Rahu maa" ühenduse liikmed
kohtuvad tihti Läänekalda palestiinlastega.
Üks neist on Muhammed Abu Ayash,
kes nimetab end Palestiina rahuaktivistiks.
Kohtumine toimub Muhammedi kodus, Beit Omari külas Hebroni lähedal.
Minu nimi on Muhammad Abu Ayash. Olen ametilt insener.
Olen 32-aastane poissmees.
Olen tegutsenud vabatahtlikuna rahutöös alates aastast 2002.
Tahan olla rahutegija.
Annan parima, et saavutada midagi meie rahvaste heaks,
kas rahu või leppimise meie rahvaste vahele.
Tean, et olen valinud raskema tee, kuid usun sellesse 100%.
See on raske, kuna võitleme meele, mitte relvade jõul.
Peame saama inimesed uskuma rahusse
samal ajal, kui käib sõda.
Esiteks tuleb töötada sõja vastu ja veenda samal ajal inimesi rahus.
See on väga raske.
Üks inimene võib väga palju ära teha.
Esiteks on saavutus juba see, et usud ise.
Võid rääkida ükshaaval sugulastele, naabritele ja sõpradele.
Võimalik, et mõne aasta, lühema või pikema aja pärast
saavutad lõpuks oma eesmärgi -rahu.
Aga see võtab palju aega.
Kohtun väga erinevate inimestega, palestiinlaste ja iisraellastega.
Kuigi töötan inimestega mitmel tasandil,
usun, et rahu tuleb rohujuuretasandilt.
Palju tööd, nagu näed. Peame isiklikke vestlusi,
vahetame mõtteid, peame koosolekuid.
Anname inimestele lootust. Kui on võimalus, kasutage seda.
Kohtuge teise osapoolega. Ärge rääkige sõjast ja okupatsioonist.
Kohtuge inimestena, mitte vaenlaste ja okupantidena.
Julgustame neid nägema üksteist inimestena.
Viimased kümme aastat ei tea me teineteisest midagi
peale halva poole.
Meil kõigil on ka hea pool ja peame seda näitama.
Inimesed on kaotanud usalduse.
Enne turvatara ehitamist olid meil iisraellastega kontaktid
ja tundsime neid inimestena.
Viimased kümme aastat tunneme neid vaid sõjaväe või tapjatena.
Nemad tunnevad vaid palestiinlaste fanaatilist külge.
Ometi tahab 70-80% meist lihtsalt rahus elada.
Meil on viis rühma, kus kohalikud juudid
kohtuvad araablastega.
Meedia ei tea sellest midagi, kuna avalikustamine võib ohtlik olla
ja privaatsus lisab ka usaldust.
Üks rühm koosneb vaimulikest.
Lisaks on kavas mitmeid projekte, milleks vajame ehk abi ka Soomest
või mujalt maailmast.
Meil on suur puudus meditsiinivarustusest.
Tahame rajada juutidele ja araablastele ühiseid seadmelaenutusi.
Meil ei ole piisavalt ratastoole, hapnikuseadmeid ja muud.
Meil on ühine keeleprojekt. Tahame viia araabia keele õpetuse
juudi koolidesse ja heebrea keele õpetuse araabia koolidesse.
Kui õpime ära teineteise keeled, võib see Jumala abiga viia rahuni.
Need on tulevikuprojektid, milleks vajame tingimata abi.
Meie oleme siin ja nemad on siin. Õppigem teineteist aktsepteerima
ja elama heanaaberlikult.
See on õiglus ja rahu, millest rääkisid Piibli prohvetid.
Esindame vähemust. Oleme alles tegevust alustanud,
kuid meiega on liitunud juba ligi tuhat juudi asunikku.
Moslemeid on mõnisada.
Mis siis, kui oleks 50 000 juuti ja 50 000 moslemit.
Siis julgeksid paljud tunnistada, et kuuluvad meie liikumisse.
Paljud kardavad liituda, kuna ei taha kuuluda vähemusse.
Põhjuseks ei ole ideoloogia, vaid hirm tõrjutuse ja tagakiusu ees.
Jumala abiga muutub "Rahu maa" keskseks liikumiseks.
Poliitikud kaaluvad erinevaid lahendusvõimalusi,
kuid kahjuks ei näi miski muutuvat.
Peame tegema kõik nende toetuseks, kes tahavad rahu,
kes võtavad käest kinni, on julged ega karda teineteist.
Kui sünnib kaks riiki, on see siiski juutide maa, Piibli maa.
Olen valmis elama juudina Palestiina riigis.
Kui see sünnib, olen mina ja paljud teised nõus elama vähemusena.
Maksame makse ja ehk suudame ka nende demokraatiat tugevdada.
Ma ei ütle seda "Rahu maa" nimel, kuna me ei sekku poliitikasse.
Ehitame suhteid ja hävitame eelarvamusi.
Muudame oma suhet maaga omamisest ühtekuuluvusse.
Omanik ütleb: "See on minu maa!" "Sinu? Kõik kuulub Jumalale."
Usk võib eraldada. Mõni juut ütleb: "Jumal kuulub ainult meile."
Sama ütlevad mõned moslemid.
Mõlemal pool on ka neid, kes ütlevad, et Jumal on üks.
Tahame toetada neid jõude ja ehitada rahu.
Ütlen kõigile Soomes ja mujal: Kui Pühal maal on rahu,
tuleb rahu kogu maailma. Usun seda kogu südamest.
Osama Bin Laden ütles pärast New Yorgi terrorirünnakuid,
et see sündis Jeruusalemma olukorra pärast.
Kui siin on rahu, levib see Jumala abiga kogu maailma.
Juuda ja Samaaria aladel elab hetkel umbes 300 000 juudi asunikku.
Suurem osa neist on usklikud, kes kolisid siia usus,
et kogu maa kuulub juudi rahvale.
Allon Shevut asub 10 km Jeruusalemmast lõuna pool.
See on üks Gush Ezyoni asundusgruppi kuuluvaid asundusi.
Seal tegutseb yeshiva, kus noormehed õpivad judaismi.
Julgeolekulistel põhjustel valvavad kooli sissepääsu juures
pidevalt relvastatud valvurid.
Yeshivat juhatab rabi Jaakov Medan.
Olen elanud Gush Ezyonis selle rajamisest alates.
Gush Ezyonis oli asundusrühm juba enne Iseseisvussõda.
Juudid ostsid araablastelt maad ja asusid siia elama.
Nende hulgas oli ka juudi põgenikke Euroopast.
Nad ehitasid siinsele kivisele maale elujõulised asundused.
Ühel päeval asundused vallutati
ja kõik nende pioneeridest asunikud tapeti.
Tapetuid oli 240 inimest.
Väikesed lapsed jõuti varem asundusest evakueerida
ja nii jäid nad 1-4-aastaselt orbudeks.
Igal aastal kogunesid nad ühte paika Jeruusalemma lähedal
vaatama horisondil paistvat üksildast puud,
suurt, üle 600-aastast tamme.
Igal aastal lubasid nad taas kord koju naasta
ja oma pärandmaa välja osta.
1967. aasta sõja järel palusid nad peaminister Eshkolilt luba naasta.
Ta vastas jidishi keeles: - Naaske, kinderlech (lapsed).
Nii sündis siia grupp asundusi.
'Allon Shevut' tähendab 'tamme' ja 'tagasitulekut'.
Vastupidiselt meedia loodud kuvandile
elab enamus juudi asundusi oma moslemeist naabritega rahus.
Meie lähim naaber on palestiinlaste küla,
kellega saame sõbralikult läbi.
Kutsume neid oma perekondlikele tähtpäevadele.
Hiljuti käisin naaberkülas kaastunnet avaldamas,
kui mu tuttava pojatütar traagiliselt hukkus.
Paljud neist töötavad meie juures.
Käime koos matkamas, veedame ühiselt vaba aega
ja käime koos puhkamas.
Sööme iga päev ühe laua taga.
Tunneme teineteist nimepidi ja teretame kõiki.
Osutame vajadusel praktilist abi
ja aitame neil ka võimudega suhelda.
Meil on nendega heanaaberlikud suhted.
Veidi kaugemal on väga vaenulikke araabiakülasid.
Nemad jätkavad nende traditsioone, kes tapsid siin
pioneerisugupõlve juudi asunikud, kokku 240 inimest.
Meie ei otsi kättemaksu, kuid nende pojad on väga vaenulikud.
Kui meid rünnatakse, peame end kahjuks kaitsma.
Kuid on paljusid, kes tahavad meiega rahus elada.
Nendega elame leppimises, oleme head sõbrad
ja meil on ühiseid tegemisi.
On ka neid, kes näevad juutide ja moslemite pikaajalise konflikti juuri
juba Piibli esimestes peatükkides.
Iisaki ja Ismaeli juhtum on väga aktuaalne.
Inimesed ei oska seda Pühakirja lugu õigesti lugeda.
1 Mo 25:11 - "Ja pärast Aabrahami surma
Jumal õnnistas ta poega Iisakit. Ja Iisak elas Lahhai-Roi kaevu juures."
- Kes elas Lahhai-Roi kaevu juures? Haagar ja Ismael.
Iisaki ja Ismaeli vahel oli liit.
Alguses oli peres tülisid kasvatuse ja muu teemadel,
kuid hiljem oli Iisaki ja Ismaeli vahel hea koostöö.
Ismael oli karavanijuht ja Iisak oli põllumees.
Neil oli suurepärane koostöö tootja ja vahendaja vahel.
Kui loen neid salme meie tarkade õpetuse valguses,
on Iisaki ja Ismaeli suhe positiivses mõttes väga relevantne.
Kardan, et islam sellisena, milleks see on nüüd muutumas,
ei anna võimalust koostööle.
Põhiprobleemiks on maa kuuluvuse küsimus.
See on meie esiisade maa, Jumala poolt meile antud maa.
See on ainus juutide maa maailmas.
Kui palju maid on islamil? Lõputult palju.
See väike maa on meie. Anname inimestele võimaluse
elada siin Iisraelimaal, mis on juutide ainus riik.
Nad ei taha meile siin osa anda. Oleme väike saareke juute,
kes peaksid naasma sinna, kust tulid.
Nad annaksid õiguse vaid neile, kes olid siin enne 1. Maailmasõda.
Kõik teised peaksid lahkuma.
Nad ei taha meid siia esiisade maale, tõotatud maale,
mille eest oleme hoolitsenud, ostnud selle maad
ja kuivatanud sood. See on meie pärandiosa.
See on ka meie ainus turvapaik. Näed ju, et meid kõikjal vihatakse.
Pean silmas nende poliitikuid.
Tavaliste tänavainimestega saaksime hakkama.
Nende poliitikud on täna Iraani nööri otsas.
Iraan vihkab Iisraeli ja dikteerib neile kõik ette.
Probleem on nende poliitikutes ja juhtides.
Lihtrahvaga saaksime hästi läbi.
Siin elab 11 miljonit inimest - juute ja palestiinlasi.
Umbes pooled on palestiinlased ja pooled iisraellased.
Keegi ei saa juute merre visata.
Juudid teavad, et nad ei saa palestiinlasi maalt välja saata.
Peame teineteist aktsepteerima, kuna peame elama koos.
Peame ise otsustama, kuidas.
Peame valima tee, kuidas koos elada.
Mina olen oma valiku teinud. Minu pere ja sõbrad valisid rahu.
Ma ei lähe siit kuhugi ja ka sina ei lähe kuhugi.
Miks mitte teineteist aktsepteerida, leppida ja parandada oma olusid?
Meie elame koos, mitte meie poliitikud.
Nemad on Tel Avivis ja Ramallah's, aga meie näeme teineteist iga päev.
Kohtume tänavail, põldudel, turgudel iga päev.
Küsimus on meie tulevikus. Meil on õigus avaldada arvamust
ja jagada teistega oma mõtteid.
Kõik on teretulnud, kes tahavad meid järgida.
Mõlemal osapoolel napib julgeid liidreid.
Juhtidel napib julgust ja valitsus on nõrk.
Tuleb leppida ka sellega, et me ei tea kõike.
Protsess on võimatu, kui tahetakse teada täpset lõpptulemust.
Ebakindlus käib protsessi juurde. Oled Jumala ees ja ütled:
"Olen vaid Sinu saadik." Olen Jumala käes.
Mõlemad religioonid õpetavad:
Kui alandud Jumala ette, siis Ta aitab sind.
"Looda Jehoova peale ja tee head, ela oma maal ja pea ustavust!
Olgu sul rõõm Jehoovast; siis Ta annab sinule, mida su süda kutsub!
Veereta Jehoova peale oma tee ja looda tema peale,
küll ta toimetab kõik hästi!" Laul 37:3-5
Tõlge: Monika Jaaguri