o
Olemme eräässä maailman vanhimmista kaupungeista,
jolla on 5000 vuoden historia.
Se on monikasvoinen kaupunki;
etninen ja uskonnollinen sekoitus juutalaisia, muslimeja,
kristittyjä, bahaita ja druuseja.
Missään Israelin kaupungissa ei ole tällaista ihmisten kirjoa.
Tällainen se on ollut aina.
Kaupungilla on hyvin mahtava menneisyys.
Se on tärkeä kristityille, juuta- laisille, muslimeille ja muille.
Muslimit ovat hallinneet täällä,
samoin kuin ottomaanit.
Kristityille tämä oli ristiretke- läisten pääkaupunki
ja satamakaupunki.
Juutalaisille se on Rambamin, rabbi Nahmanin ja monen
muun uskonnollisen merkkihenkilön kaupunki.
Uudessa Testamentissa mainitaan Paavalin
käyneen veljien luona Akossa matkallaan Kesareaan.
Meillä on vierailureitti, joka kiinnostaa sekä katolisia
että evankelisia kristittyjä.
Tämä kaunis reitti vie kirkkoihin ja kohteisiin, jotka liittyvät
Paavalin vierailuun.
Näin myös evankelisille kristi- tyille se on tärkeä vierailukohde.
Kaivauksissa paljastuvat kaikki historian kerrokset.
Ottomaanikaupungin alla on ristiretkeläiskaupunki.
Tämä on ainut kohde maailmassa,
josta löytyy kaksi kokonaista kaupunkia päällekkäin.
Kun poistimme hiekan ja kivet, alta löytyi ristiretkeläiskerros.
joka puolestaan sijaitsee osin hellenististen ja osin
roomalaisten löydösten päällä.
Nämä kaupunkikerrokset ovat arkeologinen aarre.
Pari kuukautta sitten kunnostustöiden yhteydessä
löysimme merestä helle- nistiaikaisen satamalaiturin
200- tai 300-luvulta eaa.
Löysimme myös kolikoita ja keramiikkaa samalta ajalta.
Akon vanhan kaupungin kehittämisyhtiö on
täysin valtionyhtiö, joka
perustettiin tukemaan kaupungin kehitystä.
1993 Akosta päätettiin tehdä kansainvälinen turistikeskus.
Ennen sitä kaupunki oli huonossa jamassa.
Vanhan kaupungin kunnostaminen ja arvoonsa nostaminen oli
keino saada Akko jaloilleen.
Akon historia on 5000 vuotta vanha.
Kahdesti Akko on ollut koko maan pääkaupunki;
ristiretki- ja turkkilaisaikana.
Ristiretkeläiset tulivat maahan 1000-luvun lopussa
ja olivat täällä 200 vuotta.
1200-luvulla Jerusalem ei ollut heidän käsissään
ja Akosta tuli pääkaupunki.
Se oli Akon kulta-aikaa.
Satama täyttyi laivoista ja mausteita, sokeria ja
puuvillaa lastattiin vietäväksi Eurooppaan.
1200-luvun lopussa Mame- lukit valtasivat maan,
karkottivat ristiretkeläiset ja tuhosivat Akon.
Myöhemmin turkkilaiset asettuivat tänne.
Maaherra Ahmad el Jezzar, "teurastaja",
ei ollut mikään miellyttävä henkilö.
Hänellä oli tapana leikata niskurien nenä tai korvat.
Akosta hän löysi tuhotun ristiretkeläiskaupungin.
Hän peitti sen ja rakensi päälle oman kaupunkinsa.
Näin Akossa on nyt kaksi päällekkäistä kaupunkia:
"Vanha" eli turkkilainen kaupunki
ja ristiretkeläiskaupunki.
Arkeologit raivaavat murskaa
ja alta paljastuu tämä kaupunki.
Ristiretkeläisaikana Akko oli jaettu kortteleihin;
venetsialais-, genovalais- ja pisalaiskortteli,
ja ritarikuntien, kuten temp- peliherrojen ja hospitaalerien
kortteli, jossa nyt olemme.
Heidät tunnetaan myös Johanniitteina.
He aloittivat Jerusalemissa sairaanhoitotehtävissä ja
myöhemmin muuttuivat soturimunkkikunnaksi.
Akkoon he tulivat ristiretkeläisritareina.
Olemme nyt hospitaalerien mahtavassa ruokasalissa.
Kaivaukset täällä alkoivat 1950-luvun lopussa.
Yläpuolella olevat rakennukset aiheuttavat kaivauksille
suuria teknisiä ongelmia. Työ on tehtävä varovasti.
Olemme löytäneet karttoja, joiden perusteella tiedämme,
että tämä on ruokasali, latinaksi "refectorium".
Tekstilähteistä tiedämme tä- män munkkikunnan tavoista.
He istuivat aterialla penkeillä pitkien pöytien ympärillä.
Vain yhteisön johtajalla oli tuoli.
Englanninkielen "chairman"; "tuolimies" eli puheenjohtaja,
tulee tästä ristiritarien ruokailujärjestyksestä.
Toisaalta kaupungista, temppeliherrojen korttelista
löytyy vaikuttava tunneli.
Temppeliherrat olivat myös soturimunkkeja, mutta siinä
kun hospitaalerit olivat erikoistuneet sairaanhoitoon,
he olivat pankkiireja, ja hyvin rikas ritarikunta.
Heistä on paljon tarinoita, kuten Da Vinci-koodi.
Tämä tunneli, tai maanalainen katu, yhdisti temppeliherrojen
korttelin ja Akon sataman.
Korttelin ja sataman välissä oli italialainen Pisa-kortteli,
joka verotti temppeliherrojen liiketoimia satamassa.
Tämä kierrettiin kaivamalla tunneli suoraan satamaan.
Se löytyi sattumalta noin 10 vuotta sitten
Vanhan kaupungin asunnossa oli viemäritukos.
Äkkiä kaivamassa ollut putkimies katosi maan alle.
Häntä lähdettiin etsimään, ja löydettiin tästä tunnelista.
Se oli täynnä rojua. Muinais- löytövirasto ryntäsi paikalle,
ja arkeologit ryhtyivät työhön.
Rojut ja kivimurska raivattiin ja esille tuli hieno tunneli.
Välimeren pinta on ristiretkiajoista noussut,
ja kaivausten jälkeen merivettä virtaa tunneliin
Aluksi ajateltiin gondolikyytiä, mutta nyt turistit kulkevat
kuivin jaloin erityistä laituria pitkin.
Napoleon saapui Akkoon 1799 tarkoituksenaan vallata kaupunki.
Kaupunkia hallitsi turkkilainen Ahmed Jezzar Pasha.
Kaupunki kesti kahden kuukauden piirityksen
ja Napoleon joutui perääntymään tyhjin käsin.
Myöhemmin muistelmissaan hän kuvasi Akkoa rauniokasaksi,
jota hän ei vaivautunut valtaamaan.
Joitakin vuosia sitten eräällä rakennustyömaalla
löydettiin Napoleonin sotilaiden luurankoja.
Heidät tunnistettiin sotilas- puvun nappien perusteella,
joita löytyi luiden vierestä.
Perustimme Napoleonin armeijan hautausmaan,
ja vuosittain pidämme muistoseremonian, jota
Ranskan suurlähettiläs kunnioittaa läsnäolollaan.
Akon väestö on sekoitus muslimeja ja kristittyjä,
ja joitakin druuseja.
Juutalaisia on monista maista, kuten Marokosta ja Euroopasta.
Koko Israelin itsenäisyyden ajan olemme eläneet yhdessä.
1950-luvulla asuimme vanhassa Akossa yhteisissä taloissa,
arabi yhdessä ja juutalainen toisessa huoneessa.
Keittiö oli yhteinen.
Ihmisten välit olivat hyvät
naapureina ja lasten leikkikavereina.
Kaikenikäiset oppivat puhumaan hepreaa.
Sitten kaupunki laajeni ja rakennettiin uusia kaupunginosia.
Ihmiset alkoivat muuttaa vanhasta uuteen kaupunkiin,
ensin juutalaiset ja sitten myös arabit.
He asuvat samoissa taloissa.
Nyt jokaisella on oma asunto, eikä pelkkä huone.
Olemme naapureita ja välimme ovat hyvät.
Kieltämättä ongelmia on.
Ääri-ihmisiä on sekä juutalaisissa että arabeissa.
Onneksi he ovat vähemmistö.
Elämä kulkee kulkuaan.
Vanhassa kaupungissa juutalaiset ja arabikauppiaat
elävät ja työskentelevät yhdessä.
Elämä menee eteenpäin.
Juutalaiset ja arabit asuivat yhdessä
50-luvulla, jolloin asuin vanhassa kaupungissa.
Enemmistö oli juutalaisia, ja vain 6% omaisuudesta oli yksityistä,
eli kuului arabiväestölle, joka jäi tänne sodan jälkeen.
Monet olivat jättäneet kaupungin.
Kun muutin tänne, kaupunki oli täynnä elämää.
Vähitellen etupäässä juutalaiset muuttivat vanhasta kaupungista.
Nykyisin suurin osa arabiasuk- kaistakin on muuttanut
juutalaisiin kaupunginosiin.
Vain pieni osa on vanhassa Akossa.
Akossa on 16 000 arabia, joista 4500 asuu vanhassa kaupungissa.
Loput asuvat uudessa kaupungissa yhdessä juutalaisten kanssa.
Yksittäisiä juutalaisia asuu nyt vanhassa kaupungissa.
Liiketoiminta on yhteistä, kuten kuuluukin.
Ainut toimiva vaihto- ehtomme on elää yhdessä.
Jokainen ymmärtää sen.
Meillä kaikilla on yhteiset päämäärät.
Toivomme hyvää elämällemme;
toimeentuloa ja elintason kohentumista,
että niin juutalaiset kuin arabitkin olisivat tyytyväisiä.
ja voisivat kehittää suhteitaan.
On virhe sanoa, että tämä on juu- talaisille tai tämä on arabeille.
Kaikki on Akon ja sen asukkaiden hyväksi.
Meidän pitää suunnata kat- seemme yhteisiin päämääriin,
ja pyrkiä saavuttamaan ne.
Yhteistyö on kaikkien parhaaksi.
Meidän pitää olla yhdessä ja ylläpitää hyviä suhteita.
Viime aikojen politiikalla ja Lähi- Idän tilanteella on vaikutuksensa,
mutta naapureina ja ystävinä voimme elää yhdessä.
En koe heidän olevan minua vastaan tai itse olevani heitä vastaan.
Ystäväni ovat edelleen ystäviäni.
Nuorilla on nykyään ongelmia.
Ensinnäkin kasvatus;
nuoret eivät kunnioita ketään,
eivät opettajia, eivät rehtoria, eivätkä vanhempia.
Siksi kasvatus on nykyisin huonossa jamassa.
Jokainen voi tehdä, mitä tahtoo,
eikä kukaan voi puuttua siihen. Ja laki suojelee tätä.
Akossa ei ole tarpeeksi ajanviettopaikkoja nuorille.
On avattu joitain uusia paikkoja, mutta se ei riitä.
Koulussa käydään, mutta suurin osa ei opiskele tosissaan.
Koko ajan puhutaan arabien ja juutalaisten selkkauksista.
Monet televisiokanavat lähettävät ohjelmaa uskonnosta,
ja puhutaan "pyhästä sodasta".
Tämä aiheuttaa vaikeuksia.
Onneksi enemmistö kuitenkin on oikeilla urilla.
Paljon on vielä tekemättä. Emme voi vielä levätä laakereilla.
Rakennukset on kunnostettava.
Yhteisö on hoidettava;
kasvatus ja kulttuuri, huumeongelma ja turvallisuus;
kaikki yhteisöhaasteet, että jokainen voisi hyvin.
Täällä voi liikkua pelkäämättä vaikka keskellä yötä.
Suurissa kaupungeissa koen öiseen aikaan oloni
turvattomammaksi kuin täällä.
Suurempi haaste ovat kasvatus ja tapakulttuuri.
Roskia ei heitetä maahan, vaan roskikseen.
Yhteistä omaisuutta on kunnioi- tettava siinä kuin yksityistäkin.
Rosh Hanikra on yksi maailman luonnonihmeistä.
Se on meren ja kallion kohtauspaikka.
Tuhansien vuosien kuluessa vesi on kaivanut
onkaloita pehmeään kallioon.
Se on luonnon taideteos.
Meillä on maailman lyhin ja jyrkin köysirata,
joka laskeutuu 70 asteen kulmassa. Elämys jo sekin.
Näin pääsemme sisälle onkaloihin.
Lyhyt video kertoo paikan luonnosta ja historiasta.
Tämä on yksi maan suosi- tuimmista matkailukohteista.
Meillä käy puoli miljoonaa vierailijaa vuodessa.
Puolet heistä on ulkomaalaisia kaikkialta maailmasta,
kaikista uskontokunnista.
Monet kristityt ryhmät laulavat onkaloissa,
kuin minimessussa.
Ja tietysti käy israelilaisia.
Ajankohtainen kysymys: miten rajan läheisyys tuntuu täällä?
Rajaselkkauksia on ollut, mutta kaukana täältä.
Meillä on rauhallista.
Raja on 40m täältä; raja- merkit kelluvat rantavedessä.
Armeija tekee työnsä, ja me voimme nauttia huoletta.
Tällä hetkellä kaikki on hyvin.
Suomennos: Silja Bar David