o
Aloitimme toiminnan nuorisorikollisten parissa.
Laadimme ohjelman, joka auttaa heitä
pääsemään irti rikollisuudesta
ja antaa heille arvoja.
Pian huomasimme, että tämä ryhmä ei ole ainoa,
jolla on vaikeuksia.
Myös kibutsien nuorilla oli puutteellinen armeijavalmennus.
Niin aloitimme Hatserimissa.
Toiminta laajenee koko ajan,
ja lisää kibutseja tulee mukaan ohjelmaamme.
Suurissa kaupungeissa, kuten Tel Avivissa ja Jerusalemissa
toiminta on vilkkaampaa.
Tel Avivissa on 5-6 ryhmää, joissa jokaisessa on
10-20 nuorta.
Täällä maan eteläosassa
on kaikkiaan 10-15 ryhmää.
Erikoisjoukkojen yksikköön pyrkijät testataan tarkasti.
Ensin on edessä alustava testipäivä,
jolloin erikoisjoukkojen komen- tajat tarkkailevat kokelaita.
Ensimmäisen testipäivän jälkeen heidät jaetaan eri ryhmiin
kunkin erikoisyksikön mukaan.
Jos pärjäät hyvin päivän testeissä
ja sitten viikon testeissä, olet valittujen joukossa.
Valitut aloittavat kahden vuoden koulutuksen.
Noin puolet aloittaneista karsiutuu matkalla.
Pelkkä testien läpäisy ei siis riitä,
vaan on oltava todella hyvä.
Kehitystäsi arvioidaan jatkuvasti ryhmän jäsenenä,
taistelijana ja ihmisenä.
Yleisesti sanoen sinun on oltava kunnon ihminen
ja hyvä ryhmän jäsen.
Ryhmän on aina oltava etusijalla. Sitä on aina autettava.
Jos vaikka juoksuharjoituksissa aikaa on kymmenen minuuttia,
ja sinä kaadut matkalla,
ei riitä, että minä ehdin perille ajoissa, vaan
tärkeintä on, että pääsen perille yhdessä sinun kanssasi.
Olemme samaa ryhmää.
Opimme ryhmädynamiikkaa; toisten auttamista ja tukemista,
asioista puhumista ja yhteistyötä.
Lisäksi käsittelemme etiikkaa.
Emme usko taistelijoihin, jotka eivät ajattele itsenäisesti
ja joiden moraali ei ole korkea.
Opetamme myös erikoistaitoja, kuten suunnistusta,
juoksutekniikkaa, ravitsemusta, ergonomiaa ja niin edelleen.
Aluksi pyrimme lisäämään juoksunopeutta.
Juoksemme 2-10 km:n matkoja.
Emme juokse mitää puolimara- toneja. Se ei ole tarpeellista,
ja voi aiheuttaa sotilaille liikarasitusta.
Harjoittelemme suuren painon ja paarien kantamista.
Sovitamme painon nuorten kestokyvyn mukaan,
etteivät he vahingoita itseään jo ennen armeijaan menoa.
Toimimme varovasti ja yksilöllisellä ohjelmalla.
Erikoisjoukkoihin pääseminen vaatii paljon harjoitusta.
Suurin osa nuorista ei nykyisin tee fyysistä työtä.
Aiemmin kibutsinuoret tekivät raskasta maataloustyötä.
Nyt he katsovat TV:tä ja pelaavat tietokonepelejä
ja syövät paljon.
Ylipainoisia nuoria on enemmän kuin ennen.
Siksi on treenattava kovasti.
Koska olen yhä erikoisjoukoissa, voin sanoa, että nuoret, jotka
tulevat näihin yksikköihin, ovat erilaisia kuin 10 vuotta sitten.
On enemmän uskonnollisia nuoria,
ja nuoria, jotka tulevat armei- jaan valmistavista kouluista.
Heitä valmennetaan 1-2 vuotta.
Nyt kibutsinuorella, joka ei treenaa systemaattisesti,
ei ole paljon mahdollisuuksia.
Kun hän tulee testeihin,
hän kohtaa pari vuotta harjoitelleet kilpailijat.
Siksi olemme perustaneet näitä harjoitusryhmiä
luomaan tasavertaisia mah- dollisuuksia, ja että näihin
joukkoihin saataisiin väkeä yhteiskunnan eri piireistä.
Minua kiinnosti tässä se, että on puhe arvoista ja
henkisestä valmentautumisesta, eikä vain testien läpäisemisestä.
Voitko verrata nykypäivää omaan kutsunta-aikaasi?
Ei voi verrata entiseen.
Nyt on vaikeampaa, koska testipäiviä on vähemmän.
On vain yksi yhteinen päivä, ja sitten viikon erikoistestit.
Jos kokelaat eivät tule valmiina, vaikka olisivat hyvää ainesta,
he voivat jäädä yksikköjen ulkopuolella, ja se on sääli.
Kuinka motivoidaan nuoret valmentautumaan armeijaan?
On kyse lukion yläluokkalaisista; joilla on jo kutsuntakirje.
He ovat innokkaita treenaamaan.
Selitämme, miksi teemme sen, mitä teemme.
Tutustumme sotilaalliseen ajatustapaan.
Kuinka turvallisuus taataan harjoituksissa?
Työturvallisuus on tärkeää.
Emme raaputa nuorten kestokyvyn rajoja.
Nuoret tulevat kotioloista, ja aloitamme varovasti.
Hitaan alun jälkeen he pystyvät parantamaan
ja voimme siirtyä suurempiin haasteisiin.
Pelkäänpä, että "Krav Maga" näyttää väkivaltaiselta.
Se ei ole taistelutaidetta, kuten Kung fu tai vastaavat.
Sanoisin näin: juutalaiset ovat aina olleet vähemmistö.
Minun perheelläni on Holokaust-tausta.
Harva selvisi Israeliin.
Isoisäni sanoi, että 3000:n vuoden jälkeen juutalainen
voi tarttua aseeseen, eikä häntä enää lyödä.
Jos minut yritetään surmata, kuten niin monesti historiassa,
voin sanoa: ei koskaan enää!
Me emme hyökkää, mutta puolustaudumme.
Se voi vaatia voimankäyttöä; ei tyrmäysiskun odottamista.
Jotkut sanovat, että kerran lensit- te Entebbeen asti hyökkäämään.
Meitä ei enää surmata,
ei täällä eikä muualla. Me puolustaudumme.
"Krav Maga" on väkivaltaista.
Kyse on siitä, käytetäänkö sitä viattomia vastaan,
vai turvataanko sillä vaikkapa tämän kibutsin asukkaita;
vaimoja, äitejä, lapsia.
Että he voisivat elää normaalia elämää.
Jos se on tarpeellista, annamme siihen välineet.
Lopetamme juuri vuoden taistelukunto-ohjelmaa.
Ohjelma valmistaa meitä fyysisesti ja henkisesti siihen,
mikä meitä odottaa armeijassa.
Mikä toi sinut tänne kesken lukion toista luokkaa?
Halu edetä armeijassa pitkälle.
Erikoisjoukkoihin pääsy vaatii valmennusta ja
fyysistä ja henkistä kuntoa.
Miten olet mielestäsi kehittynyt tänä aikana?
Olen vahvistunut henkisesti;
tiedän pystyväni enempään, kuin mitä luulin.
Mitä ikätoverisi ajattelevat tällaisesta harjoittelusta?
Nykyisin näitä ryhmiä on pal- jon, ainakin täällä etelässä.
Tunnen monia Beer Shebasta ja muista paikoista,
jotka ovat mukana. Tästä on tullut suosittua.
Jos haluaa päästä hyvään paikkaan, on valmistauduttava.
Kun ajattelet ikäistäsi nuorta muualla maailmassa;
menetätkö tai hyödytkö jotain?
Israelilaiset, nuoret ja aikuiset ovat henkisesti vahvoja.
Aikuistumme hyvin nuorina.
Joillekin se on menetys. Mielestäni on etu,
kun itsenäistyy ja ymmärtää, että oma valtio ei ole itsestäänselvyys.
Mikä saa sinut irti jutuistasi rehkimään täällä?
Haluan tehdä parhaani valtion hyväksi.
Kaikkien on palveltava 3 vuotta, ja minä haluan tehdä sen
yksiköissä, jotka toimivat merkittävissä tehtävissä.
Ovatko vanhemmat huolissaan, kun menet taistelujoukkoihin?
Luonnollisesti ovat, mutta hekin ovat palvelleet aikanaan.
Isä on oikein ylpeä minusta.
Menen armeijan lähikuukausina. Aloitin tämän kurssin 4 kk sitten.
Olin vähän myöhässä, sillä olin jo ollut testeissä.
Silti se on antanut paljon, ja parantanut valmiuksiani
sotilaana erikoisyksikössä ja ehkä johtotehtävissä.
Mitä nämä 4 kk antavat?
Mikä on tärkeää kurssilla?
Käsittelemme arvoja, jotka ovat tärkeitä armeijassa.
Ensinnäkin ryhmätyö;
miten toimitaan ryhmänä, miten suhtaudutaan kaveriin
fyysisesti vaikeissa tilanteissa.
Siinä sinut koetellaan, kun rasi- tus on suuri ja paikat kipeinä;
pitää pää kylmänä ja huolehtia kaverista,
ja tarvittaessa ottaa johto.
Emme valmenna näitä nuoria nimenomaan erikoisjoukkoihin.
Tietysti jokainen pyrkii parhaisiin tehtäviin.
Me haluamme heidän kehittyvän ihmisinä
ja kunnon kansalaisina.
Jos näen valmennettavani heittävän roskat maahan,
huomautan hänelle, että
me odotamme hänen panevan roskansa roskikseen.
Odotamme heidän auttavan van- huksia; olevan parempia ihmisinä.
Emme ole vain työntämässä heitä armeijan eliittiputkeen.
Silti, armeijassa he pyrkivät parhaisiin paikkoihin,
joissa ovat parhaat ihmiset ja paras koulutus.
Israelissa yhteiskunta arvostaa lentäjää,
arvostaa eliittisotilasta. Siksi he pyrkivät siihen.
Muistan teidät ensimmäisissä harjoituksissa,
kun aloimme juosta pitkin kibutsia.
Sanoin Eitanille, että tämä ei tule olemaan helppoa.
Eitan otti haasteen vastaan kaksin käsin.
Olen tarkkaillut teitä nyt viimeisellä viikolla.
Olette hieno ryhmä.
Näen, miten toimitte yhdessä,
autatte toisianne vaikeina hetkinä.
Jätätte turhat puheet ja kinastelut syrjään,
ja teette yhteistyötä. Siinä on teidän vahvuutenne;
kyky suorittaa tehtäviä yhteistyössä.
Hyväksyä toinen toisenne. Se ei ole triviaalia.
Linnutkin hurraavat meille. -Kiitos
Itse olin tällaisessa ryhmässä kolme vuotta ennen armeijaa.
Pikkupojasta alkaen halusin päästä erikoisjoukkoihin,
niin pitkälle, kuin pystyn;
auttaa maatani ja olla parempi ihminen.
Kasvoin Tel Avivissa, enkä tiennyt, mitä on kova työ.
Tiesin, että minun on valmistauduttava hyvin.
Nyt tiedän, että valmennus- ryhmä muutti minut.
Olin hyvin ujo ja hiljainen poika.
En tiennyt, miten vai- kuttaa yhteisössäni.
Tänään yritän muuttaa asioita;
tulevana lääkärinä, tai tällaisissa ryhmissä.
Viime aikoina Israelin armeijaa
syytetään väkivallasta ja iskuista viattomia vastaan.
Se vaikuttaa kutsuntaikäisiin ja palveleviin sotilaisiin.
He kysyvät onko se totta?
Edellytämme sotilailta itsenäistä ajattelua
ja kykyä arvostella itseään ja toimiaan.
Kysyä, ovatko vastapuolen mielipiteet oikeita.
Koemme olevamme yksin maailmassa,
koska tiedämme toimivamme oikein.
Meitä ammutaan raketeilla päivittäin.
Ihmisiä kuolee ja koteja tuhoutuu.
Sitä ei tiedetä maailmalla,
mutta Israelissa siitä kuullaan päivittäin.
Meidän on estettävä se.
Esimerkiksi laivasaattue Gazaan oli pysäytettävä.
Avustusten toimittamiseen oli annettu toinen tie.
Meitä pidettiin selkkauksen pahana osapuolena.
Tunnen operaatioon osallis- tuneen yksikön miehet.
Korkea moraali on yksi heidän valintaperusteistaan.
Etiikkaa käsitellään osana koulutusohjelmaa
varsinkin upseerikoulutuk- sessa, jonka kävin itsekin.
Siinä panostetaan paljon upseerien moraaliseen tasoon.
Tiedän totuuden, mutta kun seuraan maailman mediaa,
koen olevani yksin ja väärinymmärretty.
Estääkö se minua puolus- tamasta itseäni? -Ei.
Mutta se saa minut kysymään, vihataanko minua jälleen
vain koska olen juutalainen.
Toistaako historia itseään; olemmeko jälleen tuholaisia?
Toivon, ettei.
Sanon näille nuorille, että me suoritamme tehtäväämme.
Teemme sen viattomia vahingoittamatta,
vaikka se maksaisi henkemme.
Suomennos: Silja Bar David