o
On tärkeä ymmärtää, että Daavidin kaupunki
ja se, mistä kaupunki alkoi, ei ole vanhan kaupungin muurien sisällä.
Kaikki ajattelevat ensin vanhan kaupungin olevan se paikka,
mistä kaikki alkoi.
Oikeasti Daavidin kaupunki on muurien etelä-puolella.
Tämä on tärkeä ymmärtää.
On 4 syytä, jotka johtivat ihmisiä muinaisina aikoina
valitsemaan kaupunkien sijainnit.
He etsivät hyviä maanviljelysmaita ja topografisesti korkeita paikkoja,
jotta he voisivat havaita vihollisen kaukaa.
Vuoren rinteet toimivat myös luonnollisina linnoituksina.
He yrittivät olla mahdollisimman lähellä maan kauppareittejä.
Nämä 3 syytä eivät johdatelleet Jerusalemin rakentamista
ensimmäistä kertaa, mutta neljäs syy kylläkin:
vesilähde, jota ilman ei silloin ollut elämää.
Täällä alhaalla on Jerusalemin vuorien runsain vesilähde.
Se virtaa täällä Kidronin laaksossa,
joka erottaa Daavidin kaupungin ja Öljymäen.
Daavidin kaupunki rajoittuu lännessä toiseen laaksoon,
joka ei ole yhtä syvä kuin Kidron.
Nämä laaksot risteävät etelässä
muodostaen kaupungin etelä-rajan.
Suurin ongelma puolustuksen kannalta ovat pohjoisen vuoret,
koska Daavidin kaupunki on niitä alempana.
Se oli vanhan kaupungin ulkopuolella ollut alue.
Nykyinen vanha kaupunki on peräisin 1500-luvulta,
mutta oikea vanha kaupunki on nykyisten muurien eteläpuolella.
Useamman sadan vuoden ajan siellä ei asunut ketään.
Alue oli muurien ulkopuolella ja vähemmän suojattu.
Alueella oli vaikea viljellä maata.
Sinne oli myös vaikea rakentaa taloja maakerrostumien takia.
Ihmiset siirtyivät ylemmälle rinteelle,
jolloin tuo alue jäi asumattomaksi.
Kukaan ei ole tutkinut aluetta aiemmin.
Raamatun kuvausten perusteella voitiin tunnistaa Kidronin laakso.
Jotkut 1800-luvun tutkijat uskoi- vat, ettei sieltä löytyisi mitään.
He olivat väärässä, koska siellä on vieläkin paljon tutkittavaa.
Charles Warren oli ensimmäinen, joka kaivoi alueella v. 1867.
Hän kaivoi useissa paikoissa temppelivuoren ympärillä,
mutta ei päässyt lähemmäksi, koska kaupunki oli turkkilaisten hallussa.
Hän meni useisiin paikkoihin ja yritti yhdistää eri asioita.
Hän löysi mm. massiivisia linnoituksia.
Hän löysi myös vesilähteelle johtaneen tunnelin.
1100-luvulla eKr. Israelin heimot valloittivat maan
ja erityisesti vuoristoalueet.
Jerusalem pysyi kanaanilaisten hal- lussa vielä 200 v. siitä eteenpäin.
Daavidin aikaan kanaanilaisia kutsuttiin jebusilaisiksi
ja kaupungin nimi oli Jebus.
Raamatusta voimme nähdä, että se oli melko vahva kaupunki.
Jebusilaisten kuningas pilkkasi Daavidia
ja sanoi, ettei hän voisi koskaan valloittaa kaupunkia:
"Vaikka asettaisin sokeat ja rammat muureille, et voisi valloitta sitä."
Raamatusta näemme, että Daavidin armeijan komentaja Joav
valloitti kaupungin vesilähteeseen johtaneen tunnelin kautta.
Tiedämme, että kaupungista johti tunneli lähteelle,
joka oli kaupungin ulkopuolella.
Raamatun kuvauksen perusteella ymmärrämme,
että Joav valloitti kaupungin tätä kautta.
Samuelin kirjassa puhutaan Daavidin kaupungista.
Yhdessä jakeessa puhutaan Jerusalemin valloittamisesta
viemärin kautta. Tämä ilmaisu toistuu vain kerran Raamatussa
psalmeissa, ja sielläkin sen merkitys on epäselvä.
Jotkut ovat liittäneet sen tunneliin,
joka yhdistyi kuiluun ja sieltä vesilähteelle.
On vaikea tietää, mitä tämä sana oikein tarkoittaa.
Ongelma on se, miten sotilaat olisivat haarniskoineen
pystyneet kiipeämään ylös kapeaa kuilua ja ryntäämään kaupunkiin.
Jopa alkuperäinen jae on kir- joitettu eri tavalla Aikakirjoissa.
Siksi luulemme, ettei tämä tunneli ollutkaan tie,
jonka kautta kaupunki valloitettiin.
On silti vaikea todistaa, miten kaupunki oikeasti valloitettiin.
Daavid ei valloittanut kaupunkia sen sijainnin takia,
vaan siitä huolimatta.
Raamatussa kerrotaan, että kuningas Saulin kuoltua
alkaa sota Daavidin eli Juudan heimon
ja Saulin eli muiden 11:n heimon välillä.
Kuningas Daavid ymmärsi, että ainoa tapa yhdistää heimot
yhden hallinnon alle on jättää Juudan entinen pääkaupunki Hebron
ja löytää neutraali paikka, jota ei samaisteta Juudan heimoon.
Siksi hän valitsi tämän paikan,
joka on Juudan ja Benjaminin heimojen välissä.
Tähän on toinen hengellisempi syy, joka perustuu jumalalliseen valintaan.
Jo Daavidin aikoina tiedettiin, että paikka, jossa Jumala käski Aabrahamin
uhrata Iisakin, on tällä Morian vuorella.
Sen jälkeen kun enkeli pysäytti Aabrahamin,
vuorta alettiin kutsua nimellä "Siellä nähdään Herra".
Jumala siis käski myöhemmin Daavidia rakentamaan
pyhä temppelin Morian vuorelle.
Daavid siirsi poliittisen keskuksen vanhasta uuteen pääkaupunkiin.
Sitten hän määräsi liitonarkin tuotavaksi sinne.
Se oli Juudean vuorilla, n. 15 km kaupungista länteen.
Siitä lähtien sekä poliittinen että hengellinen keskus
ovat olleet yhdessä paikassa. Näin Jerusalemista tuli
kansan hengellinen ja poliittinen sydän.
Viime aikoina on väitelty kiivaasti Daavidin ajoista.
Hänet mainitaan muutamissa muinaisissa käsikirjoituksissa,
mutta ei hänen omalta ajaltaan - ainakin mitä Raamattu kertoo.
Arkeologit väittelevät nyt 1000-900 -luvuista eKr.
ja siitä oliko Jerusalem oikea kaupunki Daavidin aikana.
Jotkut väittävät kyllä ja toiset sa- novat sen olleen vain pieni asutus.
Arkeologi Eilat Maza on löytänyt kukkulalta massiivisen rakennelman,
joka on voinut olla palatsi.
Se todistaa keskushallinnosta, jolla oli taloudellisia resursseja
rakentaa jonkinlainen massiivinen rakennus.
On vaikea sanoa tarkkaan, mikä se oikein oli.
Se on ajoitettu 1000-luvulle eKr. eli kuningas Daavidin aikaan.
Daavid todella halusi rakentaa temppelin Herralle.
Jumala ei kuitenkaan antanut hänelle siihen lupaa.
Hän oli sotilas, jolla oli ihmishenkiä kontollaan.
Rauhan miehen tuli rakentaa Pyhä Temppeli.
Siksi Jumala antoi tehtävän Daavidin pojalle Salomolle.
Salomon rakennettua temppelin Morian vuorelle,
kaupunki laajeni kaksinkertaiseksi.
2:ssa Aikakirjassa, Jesajassa ja Kuningasten kirjoissa
kerrotaan assyrialaisten sotamarssista.
Assyrialaiset tulivat Juudeaan sotiakseen Jerusalemia vastaan.
Tämä tapahtui 10 v. assyrialaisten valloitettua pohjoisen 10 heimoa
ja karkoitettuaan ne.
Silloinen Juudean kuningas Hiskia valmistautui kaupungin piiritykseen.
Hän korjautti kaupungin muurit ja rakensi uuden muurin
kaupungin ulkopuolelle.
Hiskian aikana kaupunki laajeni läntiselle kukkulalle.
Hiskia suojasi koko kaupungin muureilla.
Merkittävin asia, jonka Hiskia teki,
oli se, että hän toi vesilähteen kaupungin sisäpuolelle.
Lähdehän oli kaupungin ulkopuolella,
jolloin vihollinen pystyi valtaamaan sen.
Tämä on helpoin tapa valloittaa kaupunki.
Hiskia kaivoi tunnelin, joka on yli 500 m vesilähteestä
kaupungin sisällä olevaan altaaseen nimeltä Siiloan allas.
Tunneli on 533 m pitkä, mikä soveltuu Raamatun kuvaukseen.
Emme tiedä tarkkaan, kuinka he sen tekivät.
Luultavasti he yhdistivät kalliossa olevia aukkoja.
Mielenkiintoista on, mistä he tiesivät mihin suuntaan kaivaa.
Kohtaamispaikan lähellä voi nähdä heidän yrittäneen monta kertaa
ennenkuin he kohtasivat.
Ajatella, että he tiesivät 2700 v. sitten minne mennä
ja kaivaa kallion sisällä!
Jopa Englanninkanaalin alla olevaa tunnelia kaivettaessa
he tekivät virheitä.
On siis ihmeellistä, miten he tiesivät mistä kaivaa.
Lisäksi rinne on hyvin tasainen:
erotus on vain 30 cm.
On siis ihmeellistä, kuinka he tiesivät sen.
V. 1909 sen kaivoi ryhmä, jotka eivät oikeastaan olleet arkeologeja.
He halusivat löytää Salomon temppelin aarteet.
Heidän joukossaan oli munkki nimeltä Van San,
joka kirjasi tarkkaan ylös kaikki heidän löytönsä.
Jälkeenpäin tunneli siivottiin ja sieltä poistettiin myös
aiempien kaivausten jäännöksiä. Emme siis tiedä, mitä siellä oli.
Nykyteknologian avulla voisimme ehkä tunnistaa eri kerroksia
tai löydöksiä. Nyt mikään ei ole enää alkuperäisellä paikallaan.
Siksi on vaikea selvittää, mitä oikein tapahtui.
Geologit ovat ajoittaneet tiettyjä tunnelin piirteitä n. 700 eKr.
V. 1880 löydettiin Siiloamin kaiverrus.
Paleografisesti kirjaimet ja kieli soveltuvat 700-luvulle eKr.
Valitettavasti Siiloamin kaiverrus ei kerro, mitä haluaisimme tietää
eli kuka sen on tehnyt ja milloin.
Kaiverrus kuvaa vain kahden kaivausryhmän kohtaamispaikkaa.
Kuningas Herod tunnettiin aikansa suurena rakentajana.
Hän laajensi Siiloan lammikkoa.
Historia kertoo, että pyhiin- vaeltajat peseytyivät altaassa
ennen kuin nousivat temppeliin Israelin juhlapyhinä.
Yksi Jeesuksen ihmeistä Uudessa testamentissa
oli se, kun hän käski sokeaa huuh- tomaan silmänsä Siiloan lammikossa.
Mies sai näkönsä takaisin.
Näin Uusi testamentti kertoo Siiloan lammikosta.
Tämä paikka on ollut avoinna 20 vuotta.
Aiemmin täällä ei käynyt paljon vierailijoita.
Vain ne, jotka todella tiesivät siitä, tulivat tänne.
Viime vuosina olemme avanneet tämä paikan
rakennelmien, näyttelyiden ja nettisivuston kautta
sekä markkinoinnilla ja kaikkella, mitä tämän kansallispuiston
pyörittämiseen tarvitaan.
Täytyy muistaa, että tämä on raamatullinen Jerusalem.
Paikan kehitys auttaa ihmisiä oppimaan tuntemaan sen historian.
150:n vuoden ajan täällä on teh- ty paljon arkeologisia kaivauksia.
Kaivaukset alkoivat v. 1867 arkeologi Warrenista
ja hänen jälkeensä tuli monta muuta.
Myös viime vuosina on tehty kaivauksia mm. tuolla parkkipaikalla
ja vesilähteen ympärillä sekä Siiloan lammikolla.
Nämä kaivaukset ovat hyvin merkityksellisiä,
koska niiden kautta saamme lisätietoa Jerusalemin historiasta.
10 vuotta sitten täällä kävi 5000 vierailijaa vuodessa
myöhemmin 20 ja 80 000 vierailijaa. Nykyään täällä käy vuodessa
400 000 vierailijaa, mikä onkin hyvin merkityksellinen.
100 000 vierailijaa tulee ulkomailta.
Sekä Israelissa että ulkomailla on alettu ymmärtää paikan merkitys.
Ihmiset alkavat ymmärtää, että jos he haluavat tuntea Jerusalemin,
heidän täytyy tulla tänne.
Juutalaiset ja arabit asuvat asuinalueen molemmin puolin
ja he ovat hyviä naapureita keskenään.
He kunnioittavat ja arvostavat toisiaan ja tekevät yhteistyötä
mm. kaupankäynnissä ja arkeologisissa kaivauksissa
ja antavat palveluja turisteille.
Olemme iloisia, että meillä on hyvä yhteistyösuhde
ja varmasti myös naapurimme ovat iloisia siitä.
Daavidin tornista on tullut Jerusalemin tavaramerkki.
Viime vuosisatojen aikana sitä on pidetty Jerusalemin symbolina.
Juutalaiset Euroopassa ja muualla pitävät sen kuvia seinillään.
Valitettavasti torni ei kuitenkaan liity mitenkään kuningas Daavidiin.
Se on itse asiassa moskeijan minareetti,
jolla ei ole mitään tekemistä Daavidin kanssa,
koska Daavidin kaupunki oli kaupungin etelä-puolella.
Bysanttilaiskristityt rakensivat linnoituksen
kaupungin korkeimmalle paikalle.
He halusivat liittää itsensä Jerusalemin kuninkaaseen, Daavidiin.
Nimitys on pysynyt siitä lähtien.
Siellä oli Daavidin torni, Daavidin portti eli nykyinen Jaffa-portti
sekä muita alueita, jotka liitettiin kuningas Daavidiin.
Jopa 1900-luvulla kaupungin länsiosaan rakennettiin kuningas Daavid-hotelli
ja kuningas Daavid-katu.
Lisäksi 20 vuotta sitten Daavidin tornin mukaan nimettiin
Daavidin kylä, vaikkei Daavid itse koskaan ollut siellä.
Yksi ihmeellisimmistä asioista olla paikassa, jossa
Raamatun tapahtumat tapahtuivat, on se, että voit ymmärtää
monia Raamatussa kirjoitettuja asioita.
Esimerkiksi voimme lukea psalmeista seuraavan jakeen.
4 lukua tämän jälkeen voimme lukea toisen kohdan.
Kun ihmiset tulevat Jerusalemiin ja temppelivuorelle,
he voivat nähdä sen ympärillä vuoria.
Psalemissa sanotaan, että Daavidin piti nostaa katseensa vuorille.
Vain kun seisomme tässä paikassa, jossa Daavid seisoi 3000 v. sitten,
voimme ymmärtää, että hänen täytyi kohottaa katseensa
ja nähdä Daavidin kaupunkia ympäröivät vuoret.
Suomennos: Sonja Mattayev