Iisrael räägib
19. sajandi lõpus sündis Euroopa juutide seas sionismina tuntud
rahvuslik idee.
Sionismi keskseteks eesmärkideks said rahvuslik vabadus
ja juudiriigi rajamine Iisraeli.
Rahvusliikumist juhtis Iisraeli riigi visionäär Theodor Herzl.
Lääne-Jeruusalemmas on temanimeline mägi ja muuseum.
Muuseumi direktor on Moti Friedman.
Meie muuseum on ime.
Me ei ole tavaline muuseum piltide, raamatute ja mälestusesemetega.
Muuseum on ülikaasaegselt audiovisuaalne.
See on osa laiemast haridusprotsessist,
kuhu püüame kaasata eelkõige noori, aga mitte ainult.
Muuseumis on neli ruumi.
Teavet edastatakse otsekui telgitaguse etendusega.
Näitleja tuleb Herzli rolli prooviesinemisele.
Nagu enamus noori, ei tea ta Herzlist eriti palju.
Ta õpib vähehaaval Herzlit tundma ja temaga koos
saab ka publik põhjaliku kogemuse.
2005. aasta juunist kuni tänaseni on meil käinud 400 000 külastajat.
99% neist on saanud väga tähendusrikka elamuse.
Herzl ei ole enam pilt postmargil või tänavanimi,
vaid mitmetahuline inimene, kes saatis korda imesid.
Tema vanaisa oli väga religioosne.
Puhus suurte pühade ajal shofarit ja luges Yom Kipuri ajal Pühakirja.
Tema poeg kolis Zemlinist Buda- pesti, abiellus Jeanette Diamantiga
ega polnud tulihingeline usklik.
Tema lapsed olid usu suhtes veelgi leigemad.
See oli neil päevil Lääne-Euroopas kasvav trend.
Kui poleks olnud antisemitismi, oleks Herzl isegi kohaliku
kultuuriga täielikult assimileerunud.
Herzl oli oma sõnul uhke mees ega lubanud kellelgi endale
dikteerida, millist elu ta peab elama. Lõpuks ta ei suutnud
enam välja kannatada, et juudid ei tundnud uhkust oma rahvuse üle
ja püüdsid tulutult ühiskonda sulanduda.
1.novembril 1894 kirjutas ta oma esimese näidendi "Uus geto".
Vana geto seinad olid kokku varisenud, aga psühholoogilised
seinad inimestes olid veel täies hiilguses püsti.
Herzl ütles, kui tahate elada aus, peate olema valmis surema aus.
Peate olema uhked judaismi üle, ütles Herzl.
Herzl mõistis, et antisemitism oli muutumas.
Tol ajal arenesid välja teaduslik ja bioloogiline antisemitism.
Herzl hakkas päevikut pidama, pani kirja oma mõtted juutluse kohta.
Ta alustas oma sionistlikku teekonda 1895. aastal.
Küsimusele, millal ta hakkas juudi küsimusega tegelema, vastas ta,
et tegeles sellega kogu aeg, kuna antisemitism oli laialt levinud.
Ta tõi esile aasta 1881, mil luges Eugen Dühringu raamatut.
Dühring oli intellektuaal ja akadeemik, kes kirjutas raamatu
teaduslikust antisemitismist. Tegemist oli pigem bioloogilise
antisemitismiga ja selle järgi ei olnud juutidel Euroopas tulevikku.
Herzl tundis, et juhtub midagi halba.
Kui ta mõistis, et juutidel ei ole Euroopas tulevikku
ja nad vajavad oma riiki, kirjutas ta raamatu "Juudi riik"
ning alustas revolutsiooni.
Revolutsioon oli kahetahuline - esiteks juudid aktsepteerisid,
et nad on rahvus, mitte lihtsalt religioon. Selle tagajärjeks oli
Juudi Kongress, kus osales juute kogu maailmast.
Seal võeti vastu Baseli programm - juudi riik juudi maal Iisraelis.
Loodi JNF - Jewish National Fund (Juudi Rahvusfond),
et hankida maad ja istutada puid.
Loodi ka pank maaostutehinguteks.
Revolutsiooni teine tahk oli samuti tähtis: kuni selle ajani
ei näinud teised rahvad juute rahvusena.
Ka juudid ise ei olnud seda seni nõudnud.
Herzl hakkas Euroopas ringi reisima, kohtuma riigijuhtidega
ja selgitama neile juutide probleemi.
Ta pöördus ka sakslaste poole, kellel oli mõju türklaste üle,
kes valitsesid tol ajal Iisraeli maad. Kui Saksa keiser
Wilhelm II külastas Palestiinat, sõitis Herzl temaga kohtuma.
See oli Herzli ainus käik Iisraeli.
1898. aasta oktoobri lõpus saabus Herzl Jeruusalemma.
Keiser Wilhelmi visiidi tõttu olid kõik hotellid hõivatud
ja ta sai koos oma delegatsiooniga väga viletsad toad.
Leidus üks kena inimene, kes kutsus nad enda juurde ööbima.
Selles majas asub nüüd Steimatzky raamatupood.
Kogu maailm jälgis olukorda: Herzl kohtus keiser Wilhelmiga.
Juutide jaoks oli see suur asi, et keegi nende seast
kohtus tähtsate riigitegelastega, eesmärgiks rajada juudi riik.
1903. aastal tabasid juute Ukraina linnas Kishinjovis tsaari-Venemaal
vägivaldsed rünnakud.
Pogrommi käigus põletati sünagoo- gid ja hukkus umbes 50 juuti.
Herzl sõitis 1903. a Peterburi kohtuma siseminister von Plehvega,
kes oli pogrommide autor.
Plehve kirjutas memuaarides, et nägi teistsugust juuti.
Herzl ei palunud minult juudi rahvale teeneid,
vaid süüdistas mind ebatäiusliku riigi juhtimises.
Teie ühiskond on ebatäiuslik seni, kuni sallite antisemitismi
ja maailm vaatab sellele viltu, ütles Herzl.
Kogu maailma press hakkas Kishinjovi pogrommi tõttu
Venemaale survet avaldama.
Te tahate juutidest vabaneda. Tore.
Laske meil luua juudi riik ja ongi probleem lahendatud.
Läbirääkimistele tuli uhke juut ja teda saatis edu.
Von Plehve kirjutas kirja juudi riigi toetuseks.
Umbes aasta hiljem suri Herzl vaid 44-aastasena tõsisesse haigusesse.
1949. aastal, vahetult pärast Iisraeli riigi sündi,
toodi ühe esimese asjana Herzl'i maised jäänused
tema soovi kohaselt Iisraeli.
Matmispaiga leidmiseks käis koguni võistlus.
Haifa avaldas soovi, kuna seda mainitakse Herzli raamatus.
Herzeliya oli samuti nimekirjas.
Ben Gurion otsustas, et Herzl maetakse Jeruusalemma,
kuigi linn kuuulus tol ajal osaliselt araablastele
ega polnud nii kena kui tänapäeval.
Herzli matmispaigaks valiti kõige kõrgem mäeküngas linna piirides.
Matus oli tolle aja suurim Iisraelis.
Kohal oli pool Iisraeli elanikkonda.
Herzl sündis 1860. ja suri 44-aastasena 1904. aastal.
Üheksa aastaga pani ta aluse sionismile ja muutis ajaloo kulgu.
Tema tegevuse tõttu sündis hiljem Iisraeli riik.
Herzli ja teiste sionismi liidrite aated levisid kogu maailma
juutideni.
Seera Beize on Soomest pärit juut, kes elab nüüd Jeruusalemmas.
Helsingis sündides oli mu nimi Seera Shuvak.
Mu vanaema ja vanaisa tulid Soome, mõlemad vanemad sündisid Soomes.
Käisin algul juudi koolis, hiljem SYK-is (Helsingi Soome Ühiskool).
Pärast kooli läksin 18-aastaseks saades aastaks Iisraeli.
Olin siin varemgi käinud, kuna minu ema oli tuline sionist.
Ta tahtis, et tuleksime siia õppima ja saatis mu 14-aastaselt
kibutsisse. Viibisin siin terve kuu täiesti iseseisvalt.
Olen pärit üsnagi sionistlikust perest.
Meie juudi kogukond oli siis ja on veel tänapäevalgi üsna sionistlik.
Kõik pärines Herzlist.
Aitasime alati Keren Kayemetis, kui koguti raha Ritsole.
Ema osales Ritsos ja isa mujal.
Terve kogudus tegi n-ö Herzli tööd Iisraeli ja ka Soome heaks.
Nad on leidnud toreda kesktee.
Nad on head soomlased ja osalevad Soome elus,
aga on valmis alati ka Iisraeli kaitsma.
Ruben Stiller ütles kord, et kaitsen vahest Iisraeli,
ega saa isegi aru, miks, kui ma pole kõigega nõus.
Aga selline ma olen.
Siingi on palju Soome juute, kelle südameis on juurdunud Herzli aated.
Õppisime koolis juudi ajalugu.
Juudi koolis oli 9 klassi. Kolmes viimases neist õpiti ajalugu.
Õpiti Herzli, Dreifusi, antisemi- tismi ja kõige sellega seotu kohta.
Klassi seinal olid Iisraeli presidendi ja peaministri pildid,
Herzli pilti kahjuks ei mäleta.
Tema oli oluline ajalooline isik.
Siia kolides mõistsin, kui tähtis.
Täna tagasi vaadates näen, et Herzli erilisus seisnes selles,
et ta tegi, mida rabid ja usujuhid ei oleks saanud teha.
Herzl uskus diplomaatiasse ja rei- sis toetust otsides kogu maailmas.
Ta taotles abi prints Wilhelmilt ja teistelt, kuna nägi selle vajadust.
Ultraortodokssed rabid kartsid Jumala karistust ega tegutsenud.
Ka sionistlikud rabid ütlesid, et ei ole veel õige aeg
ja küllap me selle siis ära tunneme.
Herzl ei olnud esimene sionist.
Siin oli Hibat Zion ja 1880-ndate aastate lõpus Iisraeli saabunuid.
Herzl oli esimene, kes sai vajaliku rahva toetuse
ja sellest läks sionism liikvele.
Herzli avaldatud raamatud ja artik- lid tõlgiti paljudesse keeltesse.
Kuulsaim neist on "Altneuland" - "Vana uus maa". Herzl kirjeldab
raamatus oma nägemust Iisraeli rajatavast juutide riigist.
Herzli raamatuid tasub lugeda - "Juudiriiki", "Vana uut maad" jt.
Araablaste suhtes olid nad tol ajal väga sinisilmsed.
Herzl arvas araablasi mõistvat, et on kasulik juutidega kaasa tulla -
nemadki saaksid parema elu, kui meie suudame seda saavutada.
Shimon Peres räägib sellest siiani - kui majandus on tugev,
tahavad inimesed sellega liituda, kui mitte, ei taha.
Jabotinsky aga osales relvastatud liikumises,
sest mõistis, et rahvas peab end kaitsma.
Eriti kui pogrommid kestsid ja juudid istusid tegevusetult.
Trumpeldor ja Jabotinsky leidsid, et juudid peavad end kaitsma,
kolima omale maale ja moodustama oma armee. Venemaa sionistid tulid
1990-ndatel siia peaaegu vastu tahtmist. Siin elab praegu
miljon venekeelset juuti ja armeegi on üsna venekeelne.
Arvatavasti ei mõistnud prohvetlik Herzl'gi täpselt kõike, mis sündis.
Theodor Herzl suri rohkem kui sada aastat tagasi,
kuid tänagi leidub tema jälgedes käivaid sionistlikke noori.
Eretz Tadmor on "Im Tirtsu" - 'Kui tahate' liikumise aktivist.
"Im tirtsu" rajaneb Herzli sõna- del, mitte mingisugusel legendil.
Meie aated ja usk sõltuvad meist.
Võime haarata saatuse oma kätte ja mõjutada oma tulevikku.
Kui tahame, võime omal jõul naasta diasporaast Iisraeli.
Kõik sõltub meie tahtest ja rahvuslikust julgusest.
Usun, et kui see kehtis 110 aastat tagasi, kehtib see ka tänapäeval.
Üldiselt keskendume Herzli rajatud rahvuslikule sionismile.
Rahvuslik sionism rajaneb usul, et Iisraeli edu sõltub
moraalsetest voorustest ja usust oma iseseisvasse riiki.
Kõigepealt peame sellesse uskuma.
Kui Iisraeli inimesed seda mõistavad, mõistab ka maailm.
Me ei püüa vaid ideoloogilist tööd teha,
vaid tuua sionismi aadet tagasi juutlusse, et see oleks taas moes.
Üks võimalus selleks on kasutada sionismi juhtkujude pilte.
Nagu näiteks mõned kannavad Che Guevara pildiga T-särki,
teadmata midagi tema aadetest. On palju parem, kui meil on särgid
inimeste piltidega, kelle tähendust me tunneme.
Kuigi Herzl ise ei olnud usklik, suhtus ta usku väga aupaklikult.
Herzlil oli religiooniga väga tugev side.
Tema vanaisa oli ortodoksne juut, aga ta ise sekulaarne.
Herzl ei lubaud lisada sionismile kultuurilist aspekti,
põhjendades, et see ei meeldiks rabidele.
Sotsialistid tahavad tänapäeval lisada sionismile
mitte-religioosset kultuuriaspekti.
Herzl püüdis vältida vaidlusi ja soovitas keskenduda ühisnimetajale
ehk riigile.
Kui riik on olemas, areneb ka muu ja inimesed teevad oma valikud.
On tobe vaielda lammaste värvi üle, enne kui nad olemas on.
Selline oli Herzli suhtumine.
Herzlit kujutatakse ateistliku ja sekulaarsena, mis ei vasta tõele.
Tal oli lihtsalt oma ülesanne.
Ta ei pidanud minema yeshivasse ega õppima.
Ta oli ajakirjanik ja kirjutas.
Herzl näitas teed kõigile - mitte üht sorti juutidele, vaid kõigile.
Nii vasakpoolseile kui parem- poolseile. Humanistliku juutluse
esindajad avaldavad koos palestiinlastega meelt,
teised ehitavad üles Negevit. Kõigile jätkub piisavalt tegevust.
Herzli tähtsaim omadus oli võime näha, tõlgitseda sündmusi õigesti.
On raske nimetada kedagi proh- vetiks Moosese või Jeremija järel.
Inimene, kes nii kaugele ette näeb ja teab mis tuleb, on tark.
Herzl nägi õigesti ette paljutki.
Oli muidugi raske täpselt näha, milline riik sünnib
ja millised juudid siia tulevad.
Seda ei teadnud keegi.
Herzl ei rääkinud holokaustist, küll aga antisemitismist.
Herzli meelest pidi olema oma kodu ja oma riik.
Juudid pidid pääsema pogrommide ja antisemitismi eest.
Herzl oli tugev juht, kes oskas mõista ühiskonda ja selle
poliitilisi protsesse, ning näha Euroopas ja kogu maailmas
toimuvaid muutusi. Ta suutis näha, kuhu maailm tulevikus liigub.
See on tähtis oskus kõigile riigimeestele.
Aaastail 1900-1920 oli Herzl üks tähelepanuväärsemaid riigimehi.
Töö, mida täna näeme, on tema visiooni realiseerumine.
Maailmas ei ole teist näidet, kus rahvas oleks suutnud luua
oma riigi nii lühikese ajaga.
Riigi, millel on täna tugev majandus, demokraatia ja kõrge
elatustase, mis seisab vastu kõigile vaenlastele.
Kõigest hoolimata ootab meid edu.
Sionismi edu on fenomenaalne
ja see sõltub peamiselt Herzli riigimehe võimetest.
Ta suutis visualiseerida tulevikku ja liikuda oma visiooni suunas.
Paljud arvavad, et Herzlit ei osata siiani piisavalt hinnata.
See ilmselt võtab aega.
Herzli muuseum on uuendatud.
See asub otse Yad Vashemi kõrval.
Soovitan kõigil peale Yad Vashemis käimist ka Herzli hauda külastada.
Siia on maetud teisigi sionismi juhttegelasi ja ka Yitzhak Rabin.
Rahvana oleme kord ülal, kord allpool, kogeme raskemaid ja
kergemaid aegu. Kui kõigepealt külastada samuti uuendatud Yad
Vashemi ja tulla seejärel siia Herzli mäele, saab hea pildi
viimasest 150 aastast.
Võtan sinult ära hukatuse, mille pärast sa pead teotust kandma!
Vaata, sel ajal teen lõpu kõigile su rõhujaile! Aitan lonkajat, kogun
äraaetu; teen nad ülistatuiks ja kuulsaiks kõigis maades, kus nad
on pidanud häbenema! Sel ajal toon teid, sel ajal kogun teid, sest teen
teid kuulsaiks ja ülistatuiks kõigi maa rahvaste seas, kui ma teie
eneste nähes pööran teie saatuse, ütleb Jehoova. Sef 3:18-20
Toimetaja: Netanel Bar-David
Eestikeelne tõlge: Monika Jaaguri