Iisrael räägib
Liiklusohutus on muutunud Iisraelis üheks keskseks teemaks alles viimastel
aastatel. Riigi iseseisvumisest alates on liiklusõnnetustes hukkunute arv
suurem kui kõigi sõjas ja terrori- rünnakutes hukkunute arv kokku.
Teema esile toomiseks on teinud suure töö ühing "Or yarok" -
"Roheline tuli". Ühingu rajas Avi Naor, kel oli varem suurepärane
karjäär ärimaailmas. Ta rahastab üksi kogu ühingu tööd.
1995. aastal hukkus mu poeg auto- õnnetuses. Kuni selle ajani ei tulnud
liiklusohutus mulle mõttessegi nagu arvatavasti enamusele inimestest.
Sellest peale olen olnud aina rohkem seotud liiklusohutusega.
Ta oli noor - 20-aastane. Ta juhtis neljaratta veoga jeepi siin lähedal
mere ääres. Ta ei kinnitanud turvavööd ja tegi nii-öelda inimliku vea.
Ta sai löögi pähe. Temaga koos oli kaks teist samas eas noormeest.
Nendega ei juhtunud õnneks midagi, aga tema sai silmapilkselt surma.
Reisisin oma töö tõttu kogu maailmas - Austraalias, Uus-Meremaal, Euroopas,
USA-s ja püüdsin igal pool uurida, mida nad tegid teeohutuse valdkonnas.
Leidsin, et paljud neist maadest võtsid asja väga tõsiselt, alustasid
vastavaid multi-distsiplinaarseid programme, seadsid eesmärke ja
saavutasid tulemusi. Jutt on 90-ndate aastate lõpust, selle sajandi algusest
ja neil õnnestus dramaatiliselt vähendada autoõnnetuste ja neis
hukkunute arvu. Otsustasin, et ka mina pean seda tegema.
Kaks aastat peale poja surma rajasin valitsusvälise organisatsiooni nimega
"Or Yarok", tõlkes "Roheline tuli", ja selle eesmärk oli sundida valitsust
ja kogukonda vähendama surma- ja õnnetusjuhtumite arvu teedel.
Leidsin, et selles töös on palju potensiaali ja tegin seda kuni
2000. aastate alguseni firmajuhi töö kõrvalt. Seejärel otsustasin jääda
pensionile ja pühendada oma aja ühiskondlikule tegevusele,
kus teeohutusel on peamine roll.
Kuni meie organisatsiooni rajamiseni oli üldine arusaam, et autoõnnetustes
on süüdi saatus või et see on hind, mida ühiskond peab maksma, kui
tahame ühest punktist teise pääseda ja autoõnnetustes on süüdi avalikkus.
Igas õnnetuses osaleb autojuht ja üks juhtidest teeb enamasti mingi vea,
seega on õnnetustes süüdi autojuhid. Seetõttu ei tulnud avalikkus kunagi
valitsuse jutule ega nõudnud ohutut liiklemist.
Nad ei nõudnud seda kunagi ka linnavalitsustelt.
Meie esimene ülesanne on muuta seda paradigmat ja öelda, et
valitsus peab vastutama autoõnnetuste vähendamise eest.
Kui inimlik faktor - autojuhid - ei sõida korrektselt ja teevad vigu,
siis peab valitsus avalikkust harima juba lasteaias ja koolis või hiljem.
Valitsus peaks võtma vastutuse ja valmistama ette programmi ning
ütlema meile, et seda programmi järgides on meil võimalik kas viie
või kümne aasta jooksul vähendada autoõnnetuste ja neis hukkunute arvu
nii mitu protsenti. Umbes neli aastat tagasi kutsusime
avalikkust üles allkirjastama meie teeohutust nõudvat petitsiooni
valitsusele ja vähem kui kolme kuuga andis umbes 1,2 miljonit inimest
Iisraelis sellele allkirja. Meid on kokku 7 miljonit, seega nõudis
umbes 15% Iisraeli rahvast valitsuselt programmi teeohutuse tagamiseks.
Petitsioon edastati peaministrile, kes algatas programmi ja vastavad
muutused 2005. aastal.
Ja see on üks "Or yaroki" peamisi saavutusi, et valitsus võttis
reaalselt vastutuse. Transpordi- minister kannab nüüd nime transpordi
ja teeohutuse minister, seega on valitsuses olemas minister,
kes vastutab teeohutuse ellu viimise eest.
Tsipi Lotan on töötanud "Rohelise tule" organisatsioonis üle 6 aasta.
Ta vastutab ühingu teaduslike uurimuste eest.
Püüame "Or yarokis" edendada tõenditel põhinevat teeohutust.
Peame kindlaks tegema, et kogu meie tegevus põhineks uuringutel ja
oleksime teadlikud uurimustest, mida tehakse mujal maailmas.
Meie kõige olulisem taotlus on, et Iisraeli riigi teeohutusalane töö
rajaneks tõendusmaterjalil. Iisrael kui riik peaks tegema kõik vajaliku
teeohutuse edendamiseks, meie oleme vaid väike organisatsioon.
Oleme avaldanud valitsusele survet, et võetaks vastu teeohutuse plaan -
pikaajaline multidistsiplinaarne teeohutusplaan Iisraeli riigi jaoks.
Meid on saatnud edu. Võime küll kritiseerida selle täidesaatmist,
aga lõpuks on Iisraelil teeohutus- amet, kes peab seda plaani ellu viima.
Püüame ka peale käia ja kritiseerida, kui asju tehakse valesti,
et riik edendaks teeohutust professionaalsel viisil.
Pole ühtki faktorit, mis ainsana põhjustaks suurt õnnetuste arvu.
Faktoreid on kolm - inimfaktor, sõidukifaktor ja infrastruktuur.
Kuigi inimfaktor osaleb kõigis õnnetustes ja vastutab lõpptulemuse
eest, on riigi ja valitsuse ülesanne inimesi kaitsta.
Inimesed sõltuvad alati valitsusjuhtide otsustest.
Lihtsam on vormida usaldusväärset ja andestavat infrastruktuuri, mis
kaitseks kõiki teekasutajaid, mitte ainult juhte ja reisijaid.
Sama kehtib ka sõidukite kohta.
Heade tulemuste saavutamisel on võtmesõnaks koostöö ning vastavad
ametkonnad peavad seda tööd sünkroniseerima ja juhtima.
See on osa meie nõudest Iisraeli riigile.
Liiklusõnnetuste vähendamise programmi osana on valitsus 2009. aastal
määratlenud liiklusõnnetusohvrite absoluutse piirmäära - 375.
Igal teeohutusplaanil on eesmärgid ja ohutuse elluviimise mõõtsüsteem.
Ei piisa ainult plaanist. On vaja ka mõõta, kui lähedal sa oled plaani
ja eesmärkide saavutamisele. Igal arenenud riigil on plaan ja
eesmärgid ning viis, kuidas oma plaanide elluviimise edukust mõõta.
Kuni viimaste aastateni hukkus Iisraelis teeõnnetustes igal aastal
500-550 inimest. Käesoleval aastal taotleme, et ülim hukkunute arv
oleks plaanikohaselt 375 inimest. Loomulikult ei taha me seda arvu
saavutada, vaid jääda palju väiksema numbri juurde, aga kindlasti ei taha
me seda arvu ületada. Asja mõte on seada mingi piirmäär.
Loomulikult võivad numbrid olla ebaregulaarsed ja sõltuvad paljudest
asjaoludest, kuid nähes teatud aja kestel hukkunute arvu vähenemist,
näitab see, et mingid protsessid toimuvad õigesti.
Ma osalen võitluses teeõnnetuste vähendamise eest.
Peatugem 9.12. ja süüdakem pühendumisküünal. Valitsus on
seadnud autoõnnetuste surmaohvrite piirmääraks 375 inimest.
Peame pühenduma tööle, et seda arvu ei ületataks.
Korra aastas korraldab "Or yarok" teeohutusele pühendatud teemapäeva
"Iisrael peatu!". Ühingu vabatahtlikud korraldavad mitmesugust
teavitustegevust koolides ja ülikooli- linnakutes kogu maal.
Me usume ja mõistame, et pole ühtki unikaalset asja, mis arve muudaks.
Teeohutus sõltub paljudest asjadest,
mis muudavad avalikkuse suhtumist,
valitsuse ja parlamendi suhtumist. "Iisrael peatu!" on üks "Or yaroki"
korraldatavatest üritustest. Ühel konkreetsel päeval kutsume avalikkust
hetkeks peatuma ja mõtlema, mida sa saaksid teha.
Ükskõik, kas oled autojuht või lapsevanem, kes autoga lapsi sõidutab
või minister, kes vastutab teeohutuse eest. Peatu ja mõtle, mida saaksid
sina teha, et vähendada auto- õnnetuses vigastatute ja hukkunute
arvu Iisraelis. See ongi asja mõte.
Ma ei ole naiivne ega arva, et isegi kui korraldame seda üritust kord
aastas, siis see põhjustab mingi muutuse. Aga see on üks tellis,
mis lisatakse teeohutusprogrammi müürile.
"Roheline tuli" peab oma töö keskseks sihtgrupiks noori autojuhte.
Noorte autojuhtide teeõnnetustes osalemise arv nii Iisraelis kui mujal
maailmas on väga suur. Meie vaate- nurgast on nad haavatav rahvastiku
osa, kellega peab eriliselt tegelema. Teame oma kogemusest "Or yarokis" ja
Iisraelis, et teatud meetmete korra- pärasel rakendamisel on võimalik
neid kaitsta. Meie kohus on seda teha. "Or yarok" töötab ise noorte juhtidega
ja õhutab ka riiki algatama meetmeid, mis kaitseksid noori autojuhte.
Üks Soome teadlane, Mika Hatakka, kirjutas väga hea uurimustöö noorte
autojuhtide kohta, mille pealkiri oli midagi sellist - "Auto juhitavuse
kontrollist enesekontrollini". Probleem ei ole siis auto juhtimises,
vaid surve, kogenematuse ja ohtude juhtimises, millega noored autojuhid
silmitsi seisavad. Seda püüamegi siin teha. Meil on siin suur projekt,
mida püüame Iisraelis ellu viia kaas- juhtimise suhtes. Noored autojuhid
ei tohiks saada lubade väljastamise järel piiramatuid juhiõigusi.
Leiame, et see peaks olema astmeline.
Kaasjuhiga sõitmise periood, mida taotleme, on aeg, kui noort autojuhti
saadab autos lapsevanem või kogenud autojuht, mis võimaldab noorel juhil
omandada kogemusi turvalises keskkonnas.
Üks põhjus, miks noorte juhtidega nii tihti õnnetusi juhtub, on nende
kogenematus. Püüame luua programmi, mis aitaks neil omandada kogemusi
ohutus keskkonnas. Meil on vabatahtlikud, kes kohtuvad
noorte autojuhtide ja nende vanematega, enne kui nad alustavad
oma kaasjuhi perioodi. Uuringud näitavad, et see kohtumine on väga
oluline. Eelkõige sellepärast, et noor juht ja tema vanemad istuvad
selles raskes teismelise eas samas ruumis ja räägivad autojuhiks
saamisest, ootustest, reeglitest, piirangute seadmisest.
See on üks meie projekte, mille nimi on "Roheline tuli kogu eluks" ning
see on osutunud väga efektiivseks. Meil on käsil ka väiksemaid noori
autojuhte puudutavaid uurimusi, mis on kasutatava tehnoloogia tõttu
kallimad ja keerulisemad. Kasutame "rohelise kasti" tehnoloogiat.
Asetame selle kasti autosse noore autojuhi kõige haavatavamal ajal -
kui nad on lõpetanud kaasjuhiga sõitmise ja alustavad üksi juhtimist.
Kast lindistab kõik äärmuslikud manöövrid, mida auto teeb -
suured kiirendused, teravad pöörded, järsud pidurdused, kiiruse ületamine.
Seade jälgib agressiivset ja ohtlikku sõidustiili.
See suudab eristada suure hulga erinevaid käitumismalle.
Valgusfoorituled on nähtavad roheliste, kollaste ja punastena.
Seade saadab andmed serverisse või lapsevanematele või autojuhile endale.
Seade asetatakse autosse, kui lapsevanemad on selle ostnud.
See võib saata andmeid erinevatel viisidel - näiteks sms-iga, e-mailiga
või netilehekülje kaudu.
Esitleme nüüd rohelise kastiga ühendatud serverit.
Siit on näha tulemus - 15 olukorda 10 sõidutunni kohta.
Kollane värv tähistab rohkem kui 20 liiklusohtlikku olukorda.
See on keskmine tulemus.
See on ühe autojuhi iganädalane tulemusjoon.
Siit on näha, et tulemusjoon halvenes 8. novembril 2009. aastal 20 olukorra
algusesse ja hakkas liikuma kollasele alale.
Kui selline sõidustiil jätkub, jõuab ta punasele ehk ohtlikule alale
ja see on tema ülemuse jaoks tõsine asi.
Kuigi liiklusohutuses on tehtud edusamme, peab Iisrael mitmetelt
läänemaadelt veel palju õppima.
Võrrelduna muude riikidega, on Iisrael kuskil keskel, aga me ei ole
selle positsiooni üle rõõmsad. Kui vaadata hukkunute arvu rahvaarvu
kohta, siis saame üsna hästi hakkama. Antud juhul vaatleme seda kui
pooltühja klaasi, kuna on maid, kellel on meist paremad tulemused.
Rootsi, Inglismaa ja Holland on Euroopa juhtivad maad liiklusõnnetuste
suhtarvude osas ja me peaksime olema nendega samal tasemel.
Mul oli võimalus viibida Iisraeli esindajana üks nädal Soomes ja
sõita autoga umbes 200 kilomeetrit päevas erinevatel teedel - maateedel
ja suurtel maanteedel. Kuna olin külas ja ka isiklike põhimõtete tõttu,
ei ületanud ma kiirust ja sõitsin täpselt kiiruspiirangute kohaselt.
Kui sa teed seda Iisraelis, sõidab sinust mööda palju autosid.
Olin hämmingus, et kahe nädala kestel iga päev 200 km sõites ei näinud ma
ühtki autot, mis oleks minust möödunud. Loomulikult tahaksin teada,
kuidas te seda teete. Ja ma ei arva, et see oleks olnud peale sunnitud
või oleks seal liiga palju liiklus- politseinikke näha olnud.
Tundsin, et see tulenes soome kultuurist. Ja me tahaksime seda
õppida ja teada, kuidas te selle saavutasite.
Võib-olla te ei saavutanud seda päeva, kuu, aasta ega dekaadiga,
see on teie kultuuris. Aga kui see sinus juurdub, võib teeohutuses
suuri edusamme teha ja mitte ainult teeohutuses, vaid ka
Iisraeli üldises kultuuris ja keskkonnas.
"Rohelise tule" ühingu töötajad loodavad, et muutuvad ise tulevikus
ebavajalikuks.
See on meie soov. Meil on piisavalt võimeid, et teenida elatist teisiti.
Peame oma tööd pigem kutsumuseks, kui tööks.
Oleksin õnnelik, kui "Or yarokil" ei oleks vajadust enam eksisteerida.
Kahjuks on meil lähiaastail veel palju tööd.
Oleks tõesti tore, kui peaksime töö lõpetamise tõttu otsima uusi töökohti.
See on väga masendav töö. Käesoleval aastal on hukkunute arv eelmisega
võrreldes umbes saja võrra langenud.
Me ei tea, keda oleme suutnud päästa.
See ei sõltu meist, vaid paljudest teistestki organisatsioonidest.
Kõige tähsam on, et hukkunuid on sada inimest vähem.
Teiselt poolt, umbes 350 inimest on tänavu surnud. Seda on palju.
Kõik nad olid inimesed, kellel oli pere, vanemad, lapsed, õed-vennad.
On masendav, et me ei suutnud neid päästa.
Sellest tööst ei saa täit rahuldust, isegi kui tulemused on head.
Nii kaua kui räägitakse sadadest hukkunutest, me ei saa jääda rahule.
"Visioon null" on eesmärk, mida Iisrael jagab teiste juhtivate
riikidega. Jumala abiga saavutame selle üsna varsti.
Jehoova hoiab su väljumist ja su tulemist nüüd ja igavesti! Laul 121:8
Toimetaja: Natanel Bar-David
Eestikeelne tõlge: Monika Jaaguri