o
Ensinnäkin on tiedossa, että Joosua Ben Nuun ylitti Jordan-joen ja
tuli Jerikon alueelle. Jeriko kuuluu Juudean erämaahan.
Jeriko on keidas tämän erämaan keskellä.
Tiedämme muutakin Juudean erämaasta,
esimerkiksi Jerikon valtaus, jota Joosua johti Raamatun aikoihin.
Myöhempinä aikoina tällä alueella liikkui paljon profeettoja.
Profeetat tulivat tänne opiskelemaan profeettana oloa.
Profeetta Elia asui tällä alueella.
Erämaa on rauhallinen paikka. Siellä on rauhallista ja ihmisten on siellä
helpompi olla yhteydessä Luojaansa.
Johannes Kastaja vietti pitkiä aikoja erämaassa.
Hän halusi viettää aikaa Luojansa kanssa.
Monet tutkijat ovat sitä mieltä, että hän saattoi viettää aikaa
essealaisten kanssa Qumranissa opettelemassa heidän elämäntyyliään.
Heiltä hän saattoi oppia kasteesta ja puhtaana elämisestä.
Tätä ei tosin ole mainittu Raamatussa.
Mutta on kirjoitettu, että Johannes Kastaja kastoi itse Jeesuksen.
Hän asui erämaassa. Hän tunsi yhteyttä Jumalaan erämaassa.
Kun asuu erämaassa, on vahvemmin yhteydessä Jumalaan.
Jordanin halkeama on pitkä maa-alue.
Tällä kapealla paikalla on paljon traditioita.
Se on laakso, jonka läpi ihmiset voivat kulkea.
Tänne voi kokoontua paljon ihmisiä, ja tämä on lähellä Jerusalemia ja
Jerikoa.
Perinteet ovat täällä vahvoja.
Heprean kielessä kastealtaasta käytetään nimeä mikve.
Mikve tulee sanasta "tikva", eli toivo. Raamatunkääntäjät eivät
mielestäni kääntäneet oikein, kun he käyttivät "kaste"-sanaa.
Mitä kaste oikein tarkoittaa? Se tarkoittaa veden alla olemista.
Hepreassa kastetta tarkoittava sana tulee sanasta mikve,
joka viittaa toivoon. Juutalaiset ovat käyneet kasteella aina.
Ensinnäkin, kuka käy kasteella?
Tiedämme, että naiset käyvät kastautumassa
kuukautistensa jälkeen.
Raamatussa miesten oli kastauduttava
ennen temppeliin menoa.
Mikvessä eli kasteella käytiin myös ennen häitä.
Jerikon lähellä on Qarantal-niminen paikka, jossa Jeesusta kiusattiin
40 päivää ja 40 yötä.
Se on lähellä täällä erämaassa. Siellä häntä kiusattiin.
Saatana tykkää kiusata silloin,
kun ihmiset tuntevat olonsa yksinäisiksi.
Hän sanoi, että voisi muuttaa kiviä leiväksi.
Tällaisia asioita saatana käyttää, kun olemme yksinäisyydessä.
Jos muistan oikein, Jeesus paastosi. Voitko kuvitella sitä yksinäisyyttä,
kun on erämaassa yksin, ilman ruokaa ja vettä?
Saatana voi silloin hyökätä ja laittaa päähäsi hulluja ajatuksia.
Alussa tämä alue oli idän rajalla.
Useimmat armeijat ovat hyökänneet Israelia vastaan idästä päin.
Bysanttilaisaikaan ihmisillä oli kaksi syytä asua täällä.
He halusivat olla lähempänä Jumalan läsnäoloa.
Toiseksi he halusivat toimia hallituksen tarkkailijoina.
He tarkkailivat rajaa ja kun näkyi vihollisia, he antoivat tiedon
bysanttilaisimperiumille.
Toisaalta tänne tuli siis munkkeja, jotka halusivat elää
eristäytynyttä elämää ja löytää erityisen suhteen Jumalaan
ilman kaupunkilaiselämän vaikutusta.
Jerusalemin oli entisinäkin aikoina suuri kaupunki.
Täällä on pelkkää tyhjyyttä.
Kolmannella vuosisadalla ihmiset alkoivat elää yksin luolissa.
He saattoivat olla eristyksissä muista ihmisistä monia vuosia.
On kertomuksia Eskitopoliksen munkista, joka ei puhunut
kenenkään kanssa 30-40 vuoteen.
Monet näkivät hänet pyhänä miehenä.
Toisenlaiset munkit tekivät itselleen tiukkoja sääntöjä,
he asuivat luolissa, mutta kokoontuivat rukoilemaan ja syömään
yhdessä.
Jos ihminen on yksin tällaisissa oloissa pitkään, hän voi murtua.
Monet munkit tulivat hulluiksi, kun he eivät pitäneet yllä kontakteja
muiden ihmisten kanssa.
Siksi myöhemmät munkit päättivät asua yhdessä. He asuivat yhdessä,
mutta silti elivät yksinäistä elämää.
Tämä on St. Georgen luostari.
Ihmiset asuvat luolissa, mutta keskellä on luostari.
Nyt he asuvat tässä, mutta aiemmin he asuivat ympäröivissä luolissa
ja kokoontuivat kerran viikossa jakamaan Jumala-kokemuksiaan.
Tiedämme historiasta, että tässä luostarissa on asuttu jatkuvasti
300-luvulta meidän päiviimme asti.
Asukkaat ovat kreikkalaisortodokseja ja he ovat asuneet täällä
sukupolvia. Viimeisen nimi on Kristus.
Hän auttaa paljon Israelin hallitusta. Hän on tavallaan tämän
alueen vartija. Monet alueella asuvat tulevat keskustelemaan hänen
kanssaan. Tämä luostari on hyvin vanha, 300-luvulta.
Täällä kerrotaan leijonasta, josta tuli erään munkin ystävä.
Munkin nimi oli Gerasimus.
Leijonalla oli kipeä tassu ja Gerasimus auttoi sitä.
Näin heistä tuli ystäviä. Se on kertomus yhteydestä
ihmisen ja eläimen välillä yksinäisessä erämaassa.
En voisi asua hetkeäkään yksinäni. Siksi menin nuorena naimisiin.
Beduiinina olokin on rankkaa. He elävät teltoissa.
Minä tarvitsen toimintaa.
Haluan keskustella ihmisten kanssa koko ajan.
Munkkina oloon tarvitaan erityistä luonnetta.
Olin kiinnostunut tietokoneista ja työskentelin niiden parissa melkein
10 vuotta.
Sitten sain selville, että silmissäni on taittovika.
Tämä tarkoittaa sitä, etten voi tarkentaa silmiäni lähietäisyydellä
pitkiä aikoja.
Siinä vaiheessa erosin vaimostani, möin asuntoni ja matkustin Intiaan.
Intiassa silmäni avautuivat. Siellä tapahtui jotain hyvin erikoista.
Se tapahtui Etelä-Intiassa, Le-nimisessä paikassa, jonne joutuu
kulkemaan pelottavaa reittiä.
Paikka on 5000 metrin korkeudessa.
Siellä on vaikea hengittää ja tie on vaarallinen.
Kun saavuimme Lehen, siellä pidettiin kerran 12 vuodessa
pidettävä seremonia, jossa paljastetaan Buddhan kuva.
Tie sinne oli paras tie, minkä olin Intiassa nähnyt. Se oli suora
tie, jossa oli kaksi kaistaa, ja se meni joen vieressä.
Siellä oli hiljaista. Juuri sillä tiellä meitä ennen ajanut bussi
oli tipahtanut jokeen. Kaikki matkustajat hukkuivat
kolmea israelilaistyttöä lukuunottamatta.
Jälkeenpäin he sanoivat, että joku veti heidät vedestä.
Minun silmäni avautuivat tässä vaiheessa.
Siihen asti olin ollut täysin ateisti, enkä voinut ajatellakaan
Jumalan olemassaoloa.
Tämän tarinan johdosta aloin tajuta, että tapahtumilla on yhteys.
Oli uudenkuun päivä ja perjantai. Nousin ylös aikaisin ja kävin
kastautumassa mikvessä, jossa oli hyvin kylmää vettä.
Menin Länsimuurille rukoilemaan.
Sitten tulin tässä lähellä olevalle lähteelle, jonka nimi on Ein Foar.
Se on mielestäni yksi kauneimmista lähteistä.
Sitten kiipesin tuolle vastapäiselle vuorelle.
Aloin lukea psalmeja. Samalla pyysin, että voisin löytää itseni
ja oman paikkani. Koko vuoden ajan olin ajanut tätä tietä edestakaisin
ja etsinyt omaa paikkaani.
Psalmeja lukiessani pyysin, että löytäisin oman paikkani.
Kun tulin takaisin tänne pari kuukautta sen jälkeen,
koirani oli ollut tappelussa ja minun piti sen takia tulla,
tulin tänne aikaisin aamulla ja muistin, kuinka olin rukoillut oman
paikkani löytymistä.
Jos seisoo tuolla ylhäällä ja katsoo Länsimuurin suuntaan, tämä paikka on
suoraan sillä linjalla. Paikkani oli siis silmieni alla sillä hetkellä,
kun sitä rukoilin.
Tämä teki minuun suuren vaikutuksen.
Se vei paljon aikaa, puoli vuotta. Tu Bishvat -juhlasta
Tu Beavin päivään asti.
Tubishvattina istutin tänne kasveja ja tein traktorihommia.
Tu Beav -päivänä järjestin tuparit.
En tiedä, miten teltan rakentamiseen voi mennä puoli vuotta,
mutta niin kävi.
Tämä on täydellinen paikka ja lisäksi suojassa tuulelta.
Ylempää näkyisi Kuollutmeri kauniisti.
Täältä näkyy Jerusalem. Pyrin tulemaan tänne rukoushetkinäni.
Täällä on vähemmän näköalaa ja enemmän maata.
Tämän maan kyntäminen on kyllä syvä kokemus.
Se on hauskempaa, kuin tietokoneiden parissa työskentely,
vaikka palkka on siellä parempi.
Tietokonetyö on minulle kuin kultaiset käsiraudat.
Olet vangittuna, mutta saat paljon rahaa.
Välillä pääset vapaaksi ja voit tehdä retkiä.
Täällä voin itse asiassa toteuttaa kutsumustani.
En ole yksin. Ystäväni vierailevat luonani. Heillä on täällä hauskaa.
Saan olla omalla paikallani.
Isäni oli idealisti ja suuri siirtokuntalainen.
Hän tuli käymään ja kysyi, mitä tulee Ein Karemin jälkeen?
Minulla oli Ein Keremissä kaunis talo.
He pitävät siitä, että olen täällä. Isäni vain vitsaili.
He eivät ole vielä nähneet kyntöä, mutta kun he tulevat ja näkevät
vehnän, uskon heidän saavan siitä paljon nautintoa.
Armeijan ikään asti asuin uskonnollisessa perheessä.
En uskonut siihen. Isäni oli yksi Mitzpe Yerichon perustajista.
Sieltä on samanlaiset näkymät, kuin täältä.
Kun tulin takaisin uskonnolliseksi tunsin, että palasin samaan uskoon,
joka minulla oli nuorena.
Palasin myös fyysisesti samaan paikkaan.
Olen eronnut kahdesti.
Jos olisin ollut uskonnollinen, en olisi eronnut kertaakaan.
Ymmärrykseni perheestä on nyt erilainen.
En olisi eronnut, koska olisin ymmärtänyt, ettei elämä ole mitään
huvinpitoa. Emme tulleet tänne pitämään hauskaa, vaan tekemään
työtä. Parisuhde on osa tätä työtä, eikä se ole yksinkertaista.
Maailman avioerotilastot pahenevat koko ajan.
Kun ymmärrämme paikkamme, tilanne muuttuu.
Minulla on ollut pitkä tukka siitä asti, kun pääsin armeijasta.
En voi leikata sitä, koska tunnen itseni tällaisena.
Parta liittyy uskonnolliseksi tulemiseen.
En tiedä minkä takia, mutta se vain kasvoi.
Kun Jumala antoi meille tämän paikan, valtasimme sen 7 kansalta:
jebusilaisilta, amorilaisilta ja muilta.
Jumala halusi antaa tämän meille. Se oli Hänen tahtonsa.
Hänen tahtonsa tapahtui sotien kautta. Kuningas Daavidkin kävi
sotia. Sotia on ollut aina. Ei 60 vuoden ajan, vaan 3000 vuoden ajan.
Koko ajan sama tarina jatkuu. Silti näyttää siltä, että olemme
unohtaneet historiamme. Sanomme: "Miehitys on jatkunut 60 vuotta."
Mikä miehitys? Tämä tilanne on jatkunut samanlaisena 3000 vuotta,
vaikka kansojen nimet ovatkin vaihtuneet. Sama jatkuu.
Kun rukoilemme, sanomme: "Jumala antaa kansalleen voimaa ja siunaa
sitä rauhalla."
Kun olemme voimallisia, ei pahoja, ja pysymme omassa paikassamme,
ja otamme sen, minkä Jumala on meille antanut, silloin tulee rauha.
Kun rauha syntyy täällä, se leviää koko maailmaan.
Kaikkien puolesta on parasta, että pidämme kiinni paikastamme ilman
pelkoa ja yksinkertaisuudella.
Emme voi sanoa, ettei meillä ole muuta paikkaa.
Tämä ei ole syy olla täällä.
Jumala on antanut meille tämän maan. Se on meidän. Piste.
Tästä ei voi väitellä.
Kun ymmärretään, että olemme tällä kannalla ja että maa
yksinkertaisesti on meidän, tänne tulee rauha.
He kunnioittavat ja auttavat meitä, koska olemme omassa paikassamme.
Suomennos: Hanna Tischer