o
Tel Be'er Sheva sijaitsee vain 5 min uudesta modernista kaupungista.
Astuessamme sisään kaupunkiin, tulemme kuitenkin toiseen paikkaan.
Se on kuin Raamatun ajoilta.
enkä turhaan kulje täällä Raamatun kanssa.
On todella erityistä kulkea Israelissa Raamattu kädessä.
Aloitetaan nyt siis meidän matkamme!
Emme aloita tästä rauniokummusta itsestään,
vaan tarkoituksella Nachal Be'er Shevasta.
Jo muinaisista aikakausista lähtien Be'er Shevan laakson läpi
kulki paljon ihmisiä ja tavaroita paikasta toiseen.
Se on hyvin pitkä laakso, joka lopulta päättyy lähelle Gazaa.
Laaksoa pitkin kulki myös eräs erittäin tärkeä mies
nimittäin esi-isämme, Aabraham.
On myös paljon kertomuksia Aabrahamista, sodista ja
kuningas Abimelekistä sekä Aabrahamin ja Abimelekin vanhemmista.
Hieman myöhemmältä on myös kerto- muksia Iisakista ja patriarkoista.
Kaikki nämä kertomukset tapahtuivat tällä alueella.
Tänään voimme nähdä täällä rautatien sekä paljon antenneja.
Jos siirtäisimme antennit pois kuvas- ta, maisema olisi lähes muuttumaton.
Käytämme Be'er Shevasta nimitystä Aabrahamin kaupunki.
Se mainitaan Raamatussa 24 kertaa.
Aina kun on puhe Be'er Shevasta, tulee mieleen Aabraham.
Nimi Be'er Sheva on säilynyt 5000 vuoden ajan.
En tarkalleen tiedä, josko juuri tässä paikassa, jossa seison,
on aikoinaan seisonut Aabraham tai Iisak.
Tai ehkä he ovat olleet muutama metri toiseen suuntaan.
Ehkä se on ollut tuolla kaivon tai ehkä jossain laakson lähellä.
Mutta kaikki, jotka lukevat Raamat- tua ja tulevat Tel Be'erShevaan,
tietävät, että se, mitä tänne on kirjoitettu, liittyy kiinteästi
tähän paikkaan ja maisemaan.
Mikä ihana Raamatun jae!
Tämä kaivo on kaikkein syvin - ehkä koko Israelissa,
mutta ehdottomasti ainakin Negevissä.
Sen syvyys on 70 metriä.
Ehkä tämä on sama kaivo, josta Raamatussa kerrotaan.
Nachalat Yeshua tarkoittaa suomeksi Jeesuksen perintö-osaa -
ja sitähän me olemme.
Myös kaikki Jumalaan uskovat ovat Jeesuksen kautta perillisiä.
Tämä seurakunta oli ensimmäinen, joka perustettiin Be'er Shevaan.
En tiedä oliko täällä seurakuntaa 2000 vuotta sitten, mutta tämä on
ainakin ensimmäinen sen jälkeen. Pääkielenämme toimii heprea.
Meillä on tulkkaus englantiin ja venäjään.
Aikaisemmin käänsimme myös muille kielille.
Tämä seurakunta edustaa sitä totuut- ta kuka Yeshua on täällä Israelissa-
Vuosien aikana Be'er Shevaan on syntynyt uusia seurakuntia.
Nyt täällä on noin 6 eri seurakuntaa.
Tätä taloa kutsutaan vanhaksi talok- si, koska se on n. 100 vuotta vanha.
Se on ollut uskovien hallussa vuodesta 1911 lähtien -
Eli ennen Israelin valtion syntyä.
Yhdessä Raamattutalon kanssa ne ovat kaksi päärakennusta, jotka edustavat
messiaanista uskoa Be'er Shevan asukkaille.
Ja nämä ovat palvelleet jo, kuten sanoin, yli 100 vuotta
siinä, mitä Jumala on tekemässä täällä.
Olen juutalainen ja synnyin Yhdysvalloissa.
Kasvoin konservatiivisessa synagoogassa.
Meitä opetettiin tietysti olla uskomatta Jeesukseen.
6:n päivän sodan aikana 1967, Jumala käytti sitä, ennen uskoontuloani,
siihen, että pystyin omaksumaan
juutalaisen ja amerikkalaisen identiteetin.
Siihen asti en ollut varma
olinko juutalainen amerikkalainen vai amerikanjuutalainen.
Kun näin 6:n päivän sodan aikana, että pakanat halusivat tappaa meidät
päätin seistä kansani puolella. Samana vuonna jätin synagoogani
ja saavuin Israeliin ensimmäistä kertaa turistina vuonna 1971.
Tämä oli kiehtova maa, jolla oli kiehtova historia -
mutta en pitänyt ihmisistä, vaikka he olivat minun kansaani.
Mutta se ei tuntunut kodilta.
Koti oli siellä, missä olivat oma kulttuurini ja kaikki ystäväni.
Yom Kippur sodan jälkimainingeissa tulin tänne uudestaan vuonna 1974.
Yritin tulla tänne aikaisemmin, mut- ta olin silloin armeijassa USA:ssa
Saapuessani enemmistö sotilaista oli poissa kibbutseilta, ja menin
vapaaehtoiseksi kibbutsille Yezriel-laaksoon.
Sitten palasin Amerikkaan ja tapasin Randyn vuonna 1979.
Menimme naimisiin 1980 ja tulimme uskoon 10 kk:tta myöhemmin.
7 kk:tta tämän jälkeen tulimme Israeliin.
Kasvoin kristityssä kodissa ja kävin hyvin konservatiivisessa
mutta Sanaan pohjautuvassa kirkossa.
Jälkeenpäin osaan arvostaa sitä, että sain Raamatun opetusta.
Vaikkakin se oli vain jae jakeelta opetusta,
enkä ollut koskaan kuullut Pyhästä Hengestä.
Minut kuitenkin kastettiin, koska näin otettiin usko vastaan.
Joten menin niin pitkälle kuin pääsin.
Rehellisesti voin sanoa, että nuoret tämankaltaisissa seurakunnissa
todella tarvitsevat saada kuulla, mitä uudestisyntyminen tarkoittaa.
Myöhemmin tajusin, että ymmärryksessäni oli aukkoja
Pystyin tunnustamaan Jumalan, mutta en osannut etsiä Häntä.
En tiennyt, että niin piti tehdä - se oli jotain niin abstraktia.
Sisimmässäsi kannat huolta siitä, että joudut tilivelvolliseksi.
Kun tapasin Howardin, hän oli niin mukava ja hänellä oli ihana
juutalainen perhe, joka nautti yhdessäolosta.
Mielestäni tämä oli mahtavaa.
Häidemme jälkeen lähdimme pitkälle pyöräilyretkelle
USA:n itä- ja länsirannikoilla.
Tämän aikana näimme läpileikkauksen Amerikasta,
koska emme olleet turvallisissa ympäristöissäme.
Minua se ei vaivannut niin paljon, mutta se ravisteli Howardin
perustuksia, koska hän oli enemmän poliittisesti suuntautunut
Oma taustani on enemmän taiteessa.
Hän oli järkyttynyt ja ihmetteli miten ihmisten käy, mikään ei muutu
ja mitä politiikassa tulee tapahtumaan.
Minä vastasin, että miksi olet niin tuohtunut.
Se on aina ollut näin - mitä sitten?
Kun saimme osa-aikaiset työpaikat, Jumala puhui meille erään
työntekijän kautta, joka työskenteli Howardin rinnalla.
Hän kertoi, että Jumalalla oli suunnitelma ja Jeesus oli
osa sitä suunnitelmaa.
Jeesus on se suunnitelma.
Ennenkuin huomasinkaan, mieheni, joka on edelleen juutalainen,
alkoi hämmästyksekseni lukea Raamattua
ja olla huolissaan maailmasta.
Eräänä päivänä hän sanoi, että Jeesuksen täytyy olla se Messias.
Sinä päivänä töissä Jumala oli valmistanut sydämeni kuulemaan
totuuden Jeesuksesta. Aiemmin en kuunnellut, koska olin juutalainen.
Pystyin kyllä kuuntelemaan,
mutta se meni sisään toisesta korvasta ja ulos toisesta.
Jumala johdatti minut paikkaan, jossa uskoni ihmiseen loppui.
Kaikki saamani uskonnollinen valtion opetus oli tullut tiensä päähän.
Kiitos Herralle, että Hän lähetti oikean ihmisen oikeana aikaan.
Ja näki että olin ahdistuksessa, koska uskoni ihmiseen loppui.
Hän huomasi, että jotain oli vialla ja kysyi mikä oli hätänä.
Kerroin hänelle ja hän taas kertoi, että Jumalalla oli suunnitelma, että
Jeesus tulee takaisin maanpäälle ja korjaa vääryydet.
Uskoin, että Jeesus tulisi takaisin hyvin pian, ehkä samana vuonna.
Hän ei kuitenkaan tullut. Uskon silti, että Hän on tulossa pian.
Tämä on meidän kaikkien toivomme.
Ja Raamattu on Jumalan sana, johon ei voi lisätä tai poistaa mitään.
Hän tulee täyttämään Sanansa.
Tämä kauppa perustettiin vuonna 1957.
Amerikkalainen kristillinen järjestö sai näyn rakentaa Be'er Shevaan
kristillisen kirjakaupan niille muutamille uskoville
jotka asuivat täällä.
Työ alkoi tunnetun Olavi Syvännön toimesta.
Hän aloitti työn uskovaisten parissa etelässä, Negevissä.
Hän jakoi kirjoja, Raamattuja ja kaikenlaista ilmaista materiaalia.
Siihen asti kunnes ihmiset näkivät mahdollisuuden rakentaa tänne,
sillä hän teki sitä silloin yksin pienessä talossa,
he ostivat tämän paikan ja rakensivat siihen 3-kerroksisen talon.
Heidän tarkoituksensa oli antaa paikallisille ihmisille jotain
ja että he tulisivat siunatuiksi sen kautta.
Tämä paikan nimen merkitys, jos käännämme sen englantiin
se on H-A-M-A-K-O-M. Jos jätämme vokaalit pois
jäljelle jää H-M-K-M. Eli kahvilan nimen merkitys on
"Messias, kahvila ja musiikki".
Huolimatta siitä, että juutalaisessa maailmassa HaMakom on Jumalan nimi.
4 vuotta sitten tätä paikkaa kut- suttiin Pyhien kirjoitusten taloksi.
Tämän nimen takia käytiin paljon taistelua:
Paikka haluttiin lakkauttaa,koska sen luultiin olevan missionäärien paikka
ja tämä oli osittain totta, koska jaamme täällä evankeliumia.
Tämä nimi esti juutalaisia astumasta sisään tähän paikkaan.
Tavallinen israelilainen ei ymmärrä eroa eri kristinuskon suuntien välillä
Katoliset ja protestantit ovat heille sama asia.
Heidän mielestään kaikki uskonnot, jotka uskovat Jeesukseen kuuluvat
kristinuskon alle.
Juutalaisille oli siis vaarallista tulla tänne.
Heille oli kiellettyä mennä kris- tilliseen kauppaan tai
lukea Uutta Testamenttia.
Viime aikoina olemme alkaneet myydä myös juutalaisuuteen liittyvää
materiaalia, esim. chanukka-symbo- leita ja menoroita, jotka myös
liittyvät meihin uskoviin eikä ole synti pitää niitä esillä.
Esim. Psalmit kuuluvat myös juuta- laisille, mikä auttaa heitä tulemaan.
Kun he tulevat sisään, he huomaavat, että heidän ei tarvitse pelätä.
He voivat tulla ja kysyä kysymyksiä.
Ortodoksijuutalaiset eivät kuitenkaan astu sisään kauppaan.
Suurin osa israelilaisista tulevat tänne ja ovat avoimia
kuulemaan uskosta ja joitakin heistä on jopa tullut uskoon.
Esim. Yad LeAchim on järjestö, joka toimii lähetystyöntekijöitä ja
messiaanisia juutalaisia vastaan täällä Israelissa.
Tämän takia he yrittivät estää kauppaa toimimasta.
He jakoivat lentolehtisiä koko kaupunkiin tätä paikkaa vastaan
ja heittivät palavia lasipulloja kaupan ikkunoihin ja oviin.
He polttivat kaikenlaista materiaalia ja kirjoja.
Meille oli hyvin surullista nähdä tämä, mutta se on
osa todellisuutta ja sitä, että olemme täällä ja kerromme uskosta
paikassa, jossa siitä ei haluta kuulla.
Se on sitä samaa henkeä, joka oli Stefanusta vastaan.
Ortodoksien vastustus meitä kohtaan ei ole mitään uutta.
Se alkoi 2000 vuotta sitten, jolloin uskovien ensimmäiset vastustajat
olivat juutalaisia Israelissa.
Nyt olemme taas täällä maassa, joka on perustettu sille pohjalle, että
Jeesus ei ole Messias.
Enemmistö juutalaisista ei usko, että Jeesus on Messias.
On kirjoitettu, että Israel on evankeliumin vihollinen
ja näemme, että se on totta.
Monet heistä eivät edes ole kuulleet sitä, mutta se on juutalaisten
sisällä: he eivät hyväksy evankeliumia eivätkä
ole rohkaistuneita kuullessaan että joku hyväksyy sen.
Itse asiassa he haluavat vakuuttaa heitä olemaan uskomatta evankeliumia.
Tämä seurakunta on siis uskonnollisen vastustuksen keskipisteenä.
Kristityt omistavat tämän talon.
Se on ollut uskovaisten - sekä juuta- laisten että pakanoiden - käytössä
jo pitkän aikaa.
Se oli yksi ensimmäisistä uskovaisten perustamista paikoista Israelissa.
Se on kiinteistö, joka on usko- vaisten yksityisomistuksessa.
Marraskuussa 1998 ennen sapattikokousta, noin 1000
ortodoksijuutalaista tuli vastustamaan meitä ja esti kokouksen pitämisen.
Tämä oli ensimmäinen ja ainoa kerta.
Poliisien piti tulla paikalle.
Ortodoksit olivat enimmäkseen rakennuksen ympärillä ja
yrittivät kiivetä aidan yli.
Poliisit olivat sisällä yrittäen suojella ihmisiä
ettei sattaisi henkilövahinkoja.
Itse asiassa näin he antoivat orto- doksien estää meitä pitämästä
laillista hengellistä kokousta.
Be'er Shevan uusi ylirabbi Jehuda Dairy sekä
Yad L'achim-järjestön lähetystyötä vastustavan osion johtaja
olivat molemmat mukana tuossa protesti-mielenosoituksessa.
He kertoivat paikalliselle poliisi- päällikölle aikovansa
päästä meistä eroon lain avulla.
He turvautuivat lakiin kertoen poliisille rikkoneemme lakia.
Mielenosoituksen syy oli se, että aiomme kastaa 3 linja-autollista
juutalaisia lapsia, jotka olimme muka kidnapanneet,
ja olimme käännyttämässä heitä kristityiksi.
Tietenkin jos se olisi totta heillä olisi ollut syy vihastua.
Monet Be'er Shevan uskovista eivät edes tienneet
kaupungin messiaanisista uskovista.
He eivät tienneet, että Be'er Shevassa tapahtuu mitään tällaista:
Poissa silmistä - poissa mielestä.
Kun asia tuli esille, se sai paljon julkisuutta
sanomalehdissä, televisiossa ja radiossa.
Sen kautta sana levisi muuallekin maahan, että uskovat voivat
kertoa uskostaan esim. televisiossa tai lehtiartikkeleissa.
Tällaista ei ollut koskaan aiemmin ollut.
Suurin osa mediasta oli epäluuloisia, koska
he eivät tienneet, keitä uskovat ovat:
Ovatko he juutalaisia?
Tämä oli ensimmäinen kerta, kun he tulivat näin lähelle ja olivat
kiinnostuneita tietämään keitä mes- siaaniset juutalaiset oikein ovat.
Vuonna 2004 he alkoivat tehdä samaa, mitä nyt tapahtuu Aradissa.
Ja sama on jatkunut päivittäin, viikottain nämä 5 vuotta.
He kiusaavat, ahdistelevat, ärsyt- tävät, aiheuttavat vahinkoa autoille
ja ihmisten kodeille ja työpaikoille.
He kiroavat ihmisiä, jotka ovat tulossa seurakuntaan.
Tätä tapahtuu parhaillaan Aradissa.
Täällä he hyökkäsivät meitä vastaan suoraan.
Vuonna 2005, joulukuun 24:nä taas kerran n. 500 ilmaantui paikalle.
Sillä kertaa he tulivat väkisin tälle yksityisalueelle
ja aloittivat mellakan.
Raamattutalon ikkunat on rikottu 4 kertaa ja kerran vuonna 1994
sinne heitettiin palopommi, joka poltti paikan sisältäpäin.
Se aiheutti paljon kirja- sekä savu- ja vesivahinkoja.
Paikka jouduttiin sulkemaan 6:ksi kuukaudeksi
ja remontoimaan uudelleen.
Vuosien aikana olemme siis kohdan- neet vastusta niiltä, jotka
ovat evankeliumin vihollisia.
Jumala kuitenkin rakastaa juutalaista kansaa
ja he ovat myös minun kansani.
Tämä ei ole siis jotain uutta, vaik- ka se yllättääkin, kun se tapahtuu.
Tämän kautta yritämme löytää tavan, jolla voimme kunnioittaa
Yeshuan, Jeesuksen, nimeä.
Täällä he eivät kunnioita Hänen nimeään, vaan kutsuvat
Häntä Yeshu, joka on kirous Talmudissa.
Tämän kautta yritämme murtaa juu- talaisten mielenlinnakkeita siitä,
etteivät he saisi kuunnella evankeliumia
tai uskoa Jeesukseen.
Jumalan avulla yritämme jollain tavalla murtaa tätä.
8 kuukautta sitten alkoi operaatio Cast Lead.
Uskon, että se oli Israelin vastaus 8 vuotta kestäneille
raketti-iskuille Sderotin kaupunkiin.
Koimme tämän henkilökohtaisesti, kos- ka raketteja osui myös Be'er Shevaan.
Kaksi lapsistamme oli armeijassa ja toinen heistä oli itse Gazassa.
Lisäksi raketteja ammutiin Gazasta Be'er Shevaan.
Sderot, jonne on jatkuvasti ammuttu raketteja viimeisten 8 vuoden ajan,
on vain vajaan puolen tunnin matkan päässä Be'er Shevasta.
Poikamme oli siellä noin 3 viikkoa.
Arvostimme todella sitä, että pystyimme näkemään hänet
ennen lähtöä Gazaan.
Hän oli hyvin tietoinen siitä, mitä häntä siellä odottaa.
Näimme hänet saman päivän iltana, jolloin hän pääsi pois sieltä.
Nuo 3 viikkoa olivat vaikeita, koska saimme tietoa
molemminpuolisista kuollonuhreista.
Olen neljän lapsen äiti ja tiedän millaista on kun on lapsia.
Et halua, että kukaan menettää lapsensa.
Samaan aikaan tyttäremme työskenteli tiedustelun tiedonkerääjänä.
Hän sai tietoa varotoimista pommituksen sattuessa.
Hän kertoi meille, että kerran hälytyksen loputtua
lentäjän piti tehdä ylimääräinen kierros, koska
ihmisiä odotti kaduilla tilanteen päättymistä.
Silloin talvella päivät ovat lyhyitä, illat pimeitä ja sisälläkin on kylmä
ja uutiset ovat jatkuvasti päällä.
Jotkut vanhemmat katselivat Gazaanpäin kukkuloilta
pystymättä tekemään mitään muuta kuin katselemaan.
Heidän sydämensä olivat siellä. Se oli ahdistavaa.
Emme kokeneet mitään voitonriemua tai kostonjanoa heitä kohtaan.
He olivat päättäneet, että 8 vuotta riittää, ja se sattui tulemaan
aikana, jolloin poikani on armeijas- sa ja joutui menemään sotaan.
Silloin minun piti kääntyä Herran puoleen enkä
äitinä halunnut elää harhakuvitel- missa ja ajatella ettei mitään
pahaa tule sattumaan pojalleni, Evanille.
Mutta jos niin sattuisikin, Jumala tietää miten paljon pystymme kestämään.
Sinun luottamuksesi täytyy olla Herrassa.
En luota menestykseen tai mukavuuteen
tai siihen, että lapseni ovat elossa ja elämä hymyilee.
Se ei ole meidän identiteettimme Hänessä.
Tällaisina aikoina koetellaan perustuksia.
Ymmärrät, että jos jotain sattuu,
sinun tulee pysyä uskollisena Herralle ja kulkea eteenpäin.
Luin erään jakeen Psalmien kirjasta, jossa puhuttiin
siitä, että Herra on meidän turvapaikkamme.
Herra auttoi minua tekemään siitä laulun.
Tämä jae piti paikkansa poikamme kohdalla,
sillä Herra on turvapaikkamme.
Se ei sisällä vain fyysistä hyvinvointiamme,
vaan myös hengelliset perustuksemme.
Tietoisesti, jopa taistelun kautta, astumme siihen sapatin lepoon.
Suomennos: Sonja Mattayev ja Netanel Bar David