o
On kaksi arvoa, jota harvoin löytyy muista eettisistä säädöksistä.
Monet ylistävät meitä arvojemme tähden, mutta eivät seuraa meitä.
Yksi arvoista on elämän pyhyys, ja toinen aseiden puhtaus:
että aseita käytetään vain moraalisin perustein.
On jatkuvasti muistettava, että ihmiselämä on pyhää.
Se on arvokasta, ja sitä tulee suojella:
Israelin kansalaisten, Israelin armeijan ja
palestiinalaisten elämää, jotka eivät ole terrorismissa mukana.
Ihmiselämän suojelu on osa suurempaa arvoa: ihmisen arvokkuuden suojelua.
Ihmiselämää ja ihmisen arvokkuutta tulee suojella,
ja eettinen ohjeisto kertoo sen hyvin selvästi.
Monien maiden puolustusvoimien johtajat ovat ihailleet sitä,
että ihmiselämä on kirjattu arvoihimme.
Sitä ei löydy USA:n, Ison-Britannian, Norjan,
Suomen tai Saksan eettisistä ohjeista.
He puhuvat siitä, mutta sitä ei ole kirjattu heidän ohjeisiin.
Oikeidenmukaisen sodan teoria koostuu periaatteista,
jotka säätelevät sodankäyntiä.
Ne nousevat moraalisista ja joskus uskonnollisista periaatteista.
Valtio on velvollinen puolustamaan kansalaisiaan.
Jos heidän elämänsä, terveytensä tai hyvinvointinsa on vaarassa,
valtion on puututtava asiaan, jotta elämään kohdistuva uhka
voidaan poistaa.
8 vuoden ajan Etelä-Israelin asukkaat ovat olleet
Gazasta tulevien rakettejen kohteena.
Jotkut ovat kuolleet, lukemattomat ovat kärsineet.
Heidän elämäänsä häirittiin.
Sodan periaatteiden mukaisesti sodan täytyy olla viimeinen keino.
Se ei ole ensimmäinen reaktio, vaan viimeinen keino.
Terroristit ovat täysin erilaisia. He eivät käytä univormua.
Univormun tarkoitus on auttaa erottamaan siviilit taisteijoista.
Jos henkilö ei käytä univormua, häntä vastaan ei pidä hyökätä.
Terroristit tietoisesti ja jatkuvasti hämärtävät eroa
siviilien ja taistelijoiden välillä.
He laukaisivat viimeisimmän ohjuksensa kahden koulun välistä.
Heidän ajatus on, että he suojelevat itsensä,
koska israelilaiset eivät ammu kouluun oppilaiden takia,
tai kun Israel ampuu ja osuu kouluun,
niin heillä on kamerat valmiina kuvatakseen kuolleita lapsia,
jotka heidän julma naapurinsa on tappanut.
Tämä rajojen hämärtäminen aiheut- taa tilanteen monimutkaisuuden.
Israelilaiset ja ulkomaalaiset usein sanovat meille,
ettemme saa ampua, jos lähistöllä on lapsi.
Ajatelkaa mitä seuraa,
jos tulta ei saa käyttää viattomien ihmisten läsnäollessa.
Mihin tämä voi ajan mittaan johtaa?
Tästä seuraa, että terroristeilla on nyt suoja hyökkäyksiämme vastaan.
He voivat kuljeskella lasten kanssa, ja ampua meitä loputtomiin,
tappaa meitä loputtomiin, emmekä voi tehdä mitään, koska
heillä on suojanaan lapsia.
Tämä on tilanne, jota ei voi hyväksyä.
Jos he ovat vahingossa lasten lähellä, voimme ottaa sen huomioon.
Mutta kun siitä tulee taistelutapa,
olemme nähneet videokuvaa terroristista, joka
kaappaa lapsen syliinsä juostessaan jonnekin,
kun tästä tulee taistelumenetelmä, meidän täytyy tehdä työmme.
Meillä on kaksi velvollisuutta: puolustaa kansalaisiamme,
ja tehdä parhaamme minimoidaksemme vahinkoa siviileille.
Meillä on useita tapoja tehdä tämä.
Soitamme puhelimella Gazan asukkaille ja varoitamme heitä,
ennenkuin iskemme heidän taloonsa.
Lähetämme heille tekstiviestejä ja pudotamme varoituslehtisiä.
Meillä on jopa erityisiä ammuksia, joista lähtee kova ääni,
mutta jotka eivät ole tappavia.
Näin autamme heitä tajuamaan, että todellakin aiomme iskeä.
Iskemme ensin ei-tappavalla, kovaäänisellä ammuksella,
ja kutsumme tätä "koputukseksi katolla."
Voimme pudottaa tällaisen ammuksen, kun ihmisiä on katolla,
ja näin kehotamme heitä lähtemään pois tieltä.
"Teidän kellarinne ovat täynnä raketteja, emmekä voi sietää sitä,
koska käytätte niitä meitä vastaan. Meidän täytyy tuhota ne."
Meillä on siis nämä kaksi periaatetta:
velvollisuutemme puolustaa itseämme,
ja parhaat yrityksemme minimoida vahinkoa
toisen osapuolen siviileille.
Suremme jokaista, jonka olemme tappaneet tahattomasti.
Palaamme taistelukentiltä ristiriitaisin tuntein.
Olemme iloisia, että olemme voineet puolustaa kansalaisiamme,
ja teemme niin uudelleenkin tarpeen vaatiessa.
Samalla olemme pahoillamme, että vihollisemme saattoi meidät
aiheuttamaan sellaisten ihmisten kuoleman, joita emme vastusta.
Meidän puolestamme voisimme olla hyviä naapureita.
Mutta tilanteesta johtuen he kuolivat.
Tällaisten ristiriitaisten tunteiden kokeminen johtuu moraalista,
ja me koemme näitä tunteita koko ajan.
Viattomien ihmisten kuolemisesta johtuva paine ei kuitenkaan vähennä
päättäväisyyttämme puolustaa kansalaisiamme.
Syyllistyttiinkö Gazan operaation aikana sotarikoksiin?
Ehdottomasti syyllistyttiin.
Palestiinalaiset ampuivat raketeilla israelilaisia siviilejä.
Tämä on sotarikos.
Näitä sotarikoksia on tehty jo kahdeksan vuotta.
Itsemurhapommittajien toimet ovat sotarikoksia.
Sotarikoksia on tehty paljon. Jos joku haluaa kirjata ylös kaikki
sotarikokset, kannattaa aloittaa palestiinalaisten toimista.
Sen jälkeen kannattaa kirjata sotarikosuhkaukset,
esimerkiksi YK:n jäsenmaan Iranin uhkaukset tuhota
toisen YK:n jäsenmaan, Israelin.
Tämä itsessään ei ole sotarikos, vaan sotarikoksella uhkaileminen.
Sama pätee Hamasiin.
Jos israelin sotilaiden puolelta tapahtui vääryyksiä,
ne olivat niin pieniä, ettei niitä voi kutsua sotarikoksiksi.
Ne olivat luonnoltaan ja mittakaavaltaan rajatapauksia,
ne olivat tahattomia ja tapahtuivat hyvin vaikeassa taistelutilanteessa.
Jos asiaa tutkittaessa löytyy joku todellinen vääryys,
syyllinen täytyy tietenkin tuomita.
Se olisi vahinko, mutta meidän täytyy oppia siitä,
ettemme toistaisi samaa virhettä.
Mutta mikään ei viittaa siihen, että tällaista olisi tapahtunut.
Rauhaa, tervetuloa.
Tänään puhumme ajanjaksosta, jolloin juutalaiset palasivat Babylonian
pakkosiirtolaisuudesta siihen maa- han, jonka Jumala antoi Abrahamille
1500 vuotta aikaisemmin, ja samaan kaupunkiin, Jerusalemiin, jonka
kuningas Daavid oli tehnyt pääkau- pungiksi 500 vuotta aikaisemmin.
Tuliko juutalaisesta kansasta nyt vapaa kansa?
Oli suuri ihme, että juutalaiset saivat palata Babylonian vankeudesta
70 vuoden pakkosiirtolaisuuden jälkeen.
Heidän paluunsa päämäärä oli Jerusalem.
Esran ja Nehemian johdolla he halu- sivat palata Jerusalemiin,
ja rakentaa temppelin uudelleen.
Jotkut heistä muistivat Jerusalemin temppelin.
He halusivat rakentaa temppelin uudelleen, ja saivat Persian luvan.
Persialaiset antoivat heille mahdollisuuden palata.
Persialainen imperiumi oli tullut valtaan Babylonian jälkeen,
juuri profeetta Danielin näkemän unen mukaisesti, jossa oli hahmo,
jonka kultainen pää merkitsi Babyloniaa,
hopeinen rinta symbolisoi Persiaa ja kuparinen vatsa Kreikkaa.
Mutta nyt käsittelemme Persiaa,
jonka luvalla juutalaiset palasivat Jerusalemiin.
Kuinka kauan persialaiset hallitsivat juutalaisia?
Persialaiset hallitsivat Israelin maata noin 150 vuotta,
jonka jälkeen kreikkalainen valta- kunta Aleksanteri Suuren johdolla
valloitti Juudean, Samarian ja Syyrian.
Tähän muodostui kreikkalais- syyrialainen kuningaskunta,
jonka alaisuuteen Jerusalem joutui.
Hellenismi tarkoittaa kreikkalaista pakanakulttuuria.
Kuka kuningas halusi erityisesti kreikkalaistaa juutalaiset?
Antiokhos Epifanes halusi yhtenäistää kuningaskuntansa
kreikkalaisen uskonnon avulla,
ja tämä vaivasi juutalaisia hyvin paljon.
Hän häiritsi heidän uskonnollista elämää ja uutta temppeliä,
joka oli rakennettu samalle paikalle kuin Salomonin temppeli.
Juutalaiset eivät voineet sietää tällaista häirintää.
Siitä alkoi juutaisten mellakka kreikkalais-syyrialaista valtaa vastaan.
Olemme kuulleet hasmonealaisista. Keitä he olivat?
Hasmonealaiset olivat tämän mellakan johtajia,
ja heidän johdossaan oli pappis- sukuun kuuluva Mattatias
ja hänen viisi poikaansa.
Näitä kapinallisia, jotka halusivat palauttaa juutalaisten itsenäisyyden
kutsuttiin hasmonealaisiksi tai makkabealaisiksi.
Yksi pojista, Juudas Makkabeus, oli mellakan johtaja, ja hänen mukaansa
koko hallitsijasukua alettiin kutsua makkabealaisiksi.
Hasmonealaiset olivat voittoisia, ja onnistuivat vapauttamaan
Jerusalemin vieraan vallan alta.
He puhdistivat temppelin kreikkalaisista vaikutteista,
kuten Zeuksen ja myöhemmin Jupiterin palvonnasta.
Tästä siis tulee Hanukka-juhla.
Kyllä. Makkabealaiset uudelleen vihkivät temppelin
Israelin Jumalan palvontaa varten.
Tämä erityinen kansallinen juhla edustaa vapautta vieraasta vallasta.
Hanukkaa ei mainita Raamatussa, se on jälkiraamatullinen juhla.
Mistä historiallisista lähteistä voi lukea makkabealaisista?
Historialliset lähteet ovat Raamatun ulkopuolisista kirjoista.
Näitä ovat Makkabealaiskirjat.
Jos hanukkaa ei mainita Raamatussa,
juhlivatko messiaaniset juutalaiset sitä?
Hanukka on erityinen valon juhlaksi kutsuttu juutalaisten juhla.
Monet messiaaniset juutalaiset juhlivat sitä, mutta eivät kaikki,
koska sitä ei mainita Raamatussa.
Ei ole annettu käskyä viettää hanuk- kaa tai sytyttää hanukkakynttilöitä.
Mutta se on myös mainittu Uudessa Testamentissa.
Totta, se mainitaan Johanneksen evankeliumissa.
Hanukan, uudelleenvihkimisen juhlan aikaan, Jeesus meni temppeliin.
Hän tuli Jerusalemiin opettamaan. Mutta Raamattu ei sano,
että Jeesus olisi käskenyt viettämään hanukkaa.
Kun juutalaiset syttävät hanukka- kynttilät, he sanovat siunauksen:
"Siunattu olet sinä Jumala, joka käskit sytyttää nämä kynttilät."
Jumala ei ole antanut meille sellaista käskyä.
Meidän on tärkeä erottaa, mikä on raamatullista ja mikä ei ole.
Mutta hanukka on erityinen isän- maallinen juhla juutalaisille,
koska se symbolisoi vapautta vieraasta vallasta.
Juutalaisten perinteenä on sytyttää hanukkakynttilät juhlan aikaan.
Mikä ero on hanukka-kyntteliköllä ja menoralla?
Niissä on eroa. Hanukka-kynttelikössä on 9 haaraa.
Menorassa on 7 haaraa, ja se mainitaan jo Mooseksen kirjoissa.
Menora oli tärkeä esine Ilmestys- majassa ja temppelissä
ja se mainitaan myös Uudessa Testamentissa.
Heprealaiskirje, kirje messiaanisil- le juutalaisille, mainitsee menoran.
Menora on messiaaninen symboli.
Modernissa Israelissa menora on valtion vaakunassa,
mutta siinä ei ole liekkiä.
Messiaaniset juutalaiset ovat omaksuneet menoran
messiaanisena symbolina, mutta he ovat laittaneet siihen valon,
niinkuin mekin täällä.
Miksi nämä liekit? Valo edustaa Messiaan valoa.
Sakariaan kirjan 4. luvussa luemme menorasta, jonka vierellä on
kaksi oliivipuun oksaa. Miksi oliivipuun oksia?
Menora toimi aidolla oliiviöljyllä.
Tähän yhteyteen on myös kirjoittettu että Jumala toimii henkensä kautta.
"Ei väellä eikä voimalla, vaan minun hengelläni", sanoo Herra.
Ja menoran valo edustaa minulle Messiaan valoa.
Ainoastaan Jeesus on sanonut olevansa maailman valo.
Se on suuri väittämä. Hän myös sanoi olevansa elämän valo.
Tämä suuri valo poisti pimeyden ja pakanuuden,
joka hallitsi tätä maailmaa niin monien vuosien ajan.
Tämä valo meillä on vain Jeesuksessa.
Halusin myös mainita, että kun juutalaiset juhlivat hanukkaa,
sillä oikeastaan yritetään tasapainottaa joulun juhlintaa,
missä juhlitaan Messiaan saapumista.
Joten oikeastaan hanukkajuhla haluaa jättää varjoonsa Messiaan tulon.
Meidän tulisi huomata tämä ja pitää asiat arvojärjestyksessä.
Messiaan tulon juhlistaminen on pääasia.
Olemme kuulleet, miten hasmonealainen vallankumous
toi temppelin takaisin juutalaisille.
Kuinka kauan hasmonealainen valta- kausi kesti, ja mihin se päättyi?
Hasmonealainen kuningaskunta kesti noin 100 vuotta, 165eKr-63eKr,
jonka jälkeen roomalaiset valloittivat maan kreikkalaisilta.
Se ei ollut pitkä ajanjakso, mutta sillä oli suuri vaikutus
juutalaisten kansalliseen historiaan.
Myös roomalaisten kautta itse asiassa toteutui osa Danielin näkyä,
jossa rauta symbolisoi Roomaa.
Mutta tästä jatkamme ensi kerralla.