o
Päätietolähteemme apostolien tekojen jälkeen on Eusebiuksen,
Pamphiluksen pojan kirja. Hän oli kesarian piispa 300-luvun alussa.
Eusebius antaa meille yksityiskohtia. Tiedämme, että
juuri ennen toisen temppelin hävitystä Jerusalemin seurakunta
pakeni kaupungista Jordanian alueelle, Pela-nimiseen kaupunkiin.
He pysyivät siellä, kunnes Jerusalem oli tuhottu.
Sitten he palasivat Jerusalemiin.
Tiedämme, että Jerusalemissa oli noin 15 juutalaista piispaa.
Tämän jälkeen piispat olivat ei-juutalaisia.
Neljännellä tai korkeintaan viidennellä vuosisadalla -
Persiasta on löydetty tietoja jopa 800-luvulta, mutta yleisesti voidaan
sanoa, että 5. vuosisadan tienoilla
näemme, että messiaaniset juutalaiset seurakunnat katoavat.
Joten niiden olemassaolossa on aukko noin viidenneltä vuosisadalta
1800-luvulle saakka. Eli tässä on noin 1400 vuoden tauko.
Tältä ajalta löytyy vain yksityishenkilöitä sieltä täältä,
ainakin tässä maassa. Ja 1800-luvulla alkoi uusi herätys.
1800-luvulla eurooppalaiset voimat tulivat Lähi-Itään ja Pyhään Maahan.
Brittiläiset, ranskalaiset, amerikkalaiset ja skandinaavit,
ja heidän mukanaan tuli myös lähetyssaarnaajia.
Nämä lähetyssaarnaajat alkoivat rohkaista
juutalaisia Jeesukseen uskovia seurakuntia ja tukea niiden syntyä.
Itse asiassa vasta brittimandaatin aikana 1920-luvulla
alamme nähdä yrityksiä perustaa itsenäisiä messiaanisten
juutalaisten seurakuntia, mutta se oli vaikeaa historiallisten
kirkkojen ja lähetyssaarnaajien takia.
Ongelma oli, että eri historialliset kirkot, kuten luterilainen tai
anglikaaninen kirkko, halusivat messiaanisia juutalaisia omien
seurakuntiensa sisälle.
Noina päivinä heitä kutsuttiin heprealaisiksi kristityiksi.
Ainakaan muilla kielillä heitä ei kutsuttu messiaanisiksi juutalaisiksi.
Hepreaksi, ja oman ryhmänsä keskuudessa,
he kutsuivat itseään messiaanisiksi juutalaisiksi.
Mutta ulkopuoliset kutsuivat heitä heprealaisiksi kristityiksi.
Juutalaisten uskovien reaktio oli erottautua ja
perustaa omat seurakuntansa.
Ja tämä suuntaus näkyy kirkosta erottautumisena
ja omien ryhmiensä perustamisena.
Tämä on tilanne myös tänään.
Haluaisin mainita, mitä tapahtui vuonna 1948
Israelin valtion perustamisen aikaan.
Israelissa järjestettiin erityisoperaatio nimeltä operaatio armo.
Tässä operaatiossa eri kirkkokunnat anglikaanisen piispan johdolla
päättivät evakuoida Israelista kaikki täällä asuvat messiaaniset juutalaiset.
Tämän takia noin 150 messiaanisesta juutalaisesta
maahan jäi vain noin 25 uskovaa brittimandaatin jälkeen.
Brittimandaattihan kesti noin 30 vuotta, vuodesta 1917 vuoteen 1948.
Valtion perustamisen jälkeen vuonna 1948 maassa oli siis vain noin 25
messiaanista uskovaa hajallaan ympäri maata.
Voimme sanoa, että tästä alkoi uusi liike, johon liittyi
enimmäkseen uusia maahanmuuttajia, jotka tulivat maahanmuuttoaaltoina.
Eniten Euroopasta tuli juutalaisia, jotka uskoivat jo Jeesukseen.
Myös täällä Israelissa oli jo muutamia ydinsoluja, joiden
ympärille alkoi kehittyä heprealaista formaattia noudattavia seurakuntia.
Voin mainita kolme nimeä, jotka pysyivät täällä vuonna 1948 ja
kieltäytyivät lähtemästä maasta. He tiesivät, että heitä koeteltiin,
eikä heidän pitäisi lähteä, vaan jäädä kannattamaan siionisteja.
He ymmärsivät myös, että siionistiliike toimi
Jumalan työkaluna Israelin ennalleen asettamisessa ja
kuivien luiden palauttamisessa tähän maahan.
Esimerkiksi Moshe Imanuel Ben Meir asui Haifassa vuonna 1948.
Hän oli aika tunnettu ja aktiivinen.
Toinen henkilö asui Hertzliassa
ja hänen nimensä oli Shlomo Strovski.
Kolmas henkilö oli Jerusalemissa,
ja hänen nimensä oli Chaim Yosef Chaimov.
Hän muutti myöhemmin nimensä Bar Davidiksi.
Vähitellen liikkeeseen tuli uusia jäseniä, 50-, 60-, 70-, ja
80-luvulla. Melkein joka vuosikymmen saapui uusi aalto uusia jäseniä.
Synnyin New Yorkissa.
Vanhempani olivat paenneet Euroopasta natsien vallan aikana.
Minut ja veljeni kasvatettiin ortodoksijuutalaisessa kodissa,
ja olimme monin tavoin menettäneet luottamuksemme
rabbiiniseen juutalaisuuteen.
Minulla oli paljon kysymyksiä.
Veljeni meni Tanskaan opiskelemaan arkkitehtuuria.
Siellä ollessaan Herra ilmestyi hänelle yliluonnollisesti.
Hän myös paljasti veljelleni Hänen hepreankielisen nimensä,
Yeshua Hamashiach.
Tämä tapahtui vuonna 1967.
Lehtimajajuhlien aattona vuonna 1970 hän tuli puhumaan kanssani
New Yorkiin. Minulla oli ollut jo pitkään etsikkoaika.
Kun hän puhui kanssani tunsin Jumalan armon ja läsnäolon.
Sydämessäni tunsin, että tämä oli totuus.
Emme rukoilleet mitään tavanomaista rukousta.
Seuraavana aamuna huomasin, että rakkaus, jonka
olin tuntenut ympärilläni, oli tullut sisälleni.
Ymmärsin, että olin uudestisyntynyt.
Tämä oli erikoista, ja samalla yksinkertaista.
Aloin lukea Raamattua, tietenkin kaduin syntejäni.
Aloin ymmärtää enemmän ja enemmän sitä, kuka Jeesus oli.
Sen jälkeen, kun Pyhä Henki tuli asumaan sisimpääni ja tunsin,
että elämäni muuttui, aloin lukea enemmän Raamattua ilman
rabbiinista tulkintaa. Silloin ymmärsin, että silmäni oli avattu
ja että Jumalan sydän kommunikoi syvällä tavalla henkeni kanssa.
Kolme viikkoa sen jälkeen Herra käski minua menemään Israeliin.
Tilasin lennon samana päivänä ja lähdin kaksi viikkoa sen jälkeen.
Siitä lähtien olen asunut Israelissa ja seurannut Jeesusta.
Kuinka kaunis oletkaan, armaani. Silmäsi ovat kuin kyyhkyt.
Olet kaikkialta kaunis, rakkaani, eikä sinussa ole virheitä.
Niinkuin lilja orjantappuroiden keskellä,
niin on minun rakkaani naisten keskellä.
Kuinka kaunis oletkaan, armaani. Silmäsi ovat kuin kyyhkyt.
Olet kaikkialta kaunis, rakkaani, eikä sinussa ole virheitä.
Morsiameni, sinun voitettesi tuoksu on kaikkia tuoksuja suloisempi.
Ensinnäkin, millä kielellä he opettivat?
Seurakunnan jäsenet olivat maahanmuuttajia ja
puhuivat ainakin 3 tai 4 kieltä.
Kun saavuimme, Israelissa syntyneet messiaaniset uskovat voitiin laskea
yhden käden sormilla. He juhlivat pakanallisia juhlia.
He juhlivat joulua ja kristittyjen pääsiäistä, kun taas me
juhlimme juutalaisten pääsiäistä. He kokoontuivat sunnuntaisin.
Kysyimme heiltä, kuinka he voivat toimia niin. Se ei ole oikea tapa.
Tunsimme, että Jumala kutsui meitä ottamaan jälleen käyttöön
raamatullisen tavan harjoittaa juutalaista uskoa täällä Israelissa.
Se alkoi täällä, ja sen täytyi tulla tänne takaisin.