o
1800-luvulla oli paljon Raamattuun uskovia kristittyjä, ja koska he
lukivat Vanhaa Testamenttia heillä oli vahva suhde juutalaiseen kansaan.
He uskoivat, että juutalaiset palautettaisiin Israelin maahan
ennenkuin Jeesus tulee takasiin.
He myös uskoivat, että juutalaiset löytäisivät messiaan.
He uskoivat, että Jeesuksen takaisintuloa edeltää
niin sanotun ympärileikatun kirkon palaaminen Jerusalemiin.
Tämä kirkko olisi jatkoa apostolien tekojen alkuseurakunnalle.
Tähän liikkeeseen lähti mukaan monia johtohenkilöitä Englannissa,
kuten loordeja ja muita vaikutusvaltaisia ihmisiä, ja
tästä tuli heidän elämänsä kiintopiste.
Brittiläinen yhteiskunta oli tuohon aikaan hyvin sitoutunut tähän
ja tästä sai alkunsa Christ Church.
Hän syntyi entisen Preussin alueella ja oli rabbin poika.
Hänen isänsä kuoltua hän jäi veljensä hoiviin.
Hän ei voinut tyytyä siihen, että juutalaisuus olisi koko totuus,
siitä näytti puuttuvan jotain.
Hän yritti löytää totuuden ja vastauksen siihen kysymykseen,
oliko Jeesus messias.
Pian hänen veljensä kyllästyi ja sanoi:
jos aiot jatkaa tuota puhetta, joudut lähtemään.
Lopulta hänet lähetettiin Lontooseen, ja hän toivoi unohtavansa koko asian.
Hän sai töitä juutalaisyhteisöstä, meni Plymouthiin ja työskenteli siellä.
Hän oli töissä synagogassa, joka sijaitsi kirkon pihalla,
ja hän tapasi kristittyjä.
Eräs kristitty pyysi häntä kääntämään Jesajan luvun 53.
Tämä sai aikaan paljon keskustelua, ja hän lopulta tuli siihen tulokseen,
että Jeesus oli Messias.
Hänet nimitettiin papiksi siinä samassa kirkossa.
Ihmiset, jotka halusivat perustaa anglikaanisen kirkon Pyhään maahan
olivat mielissään, koska tässä heillä oli juutalainen piispa.
Heistä tuntui, että Alexander oli oikea mies.
Niinpä vuonna 1841 hän matkusti Jerusalemiin perheensä kanssa,
ja heille tämä oli linkki alku- seurakunnan ja nykyajan välillä.
Alkuseurakunnassa arvellaan olleen 12-15 juutalaista piispaa,
alkaen Jeesuksen veljestä Jaakobista.
Jaakob oli ensimmäinen ja hänellä oli useita seuraajia.
Jerusalemin hävityksen jälkeen juutalaiset eivät saaneet enää
palata Jerusalemiin, ja juutalaisen alkuseurakunnan aika päättyi.
Kun Alexanderista tehtiin Jerusalemin vanhassa kaupungissa piispa
hänet nähtiin siltana alkuseurakunnan ja nykyajan välillä.
Hän näki itsensä Jaakobin seuraajana, ja
kirjoitti korttiinsa ”Jaakobin seuraaja”.
Kristityt olivat innoissaan siitä, että alkuseurakunta elvytettiin.
Tulen muslimitaustasta, ja kävin islamilaista koulua.
Kasvaessani sain kuvan kristittyjen elämäntyylistä kasvattiäitini kautta,
joka otti minut hoiviinsa.
Mutta koko ajan opiskelin islamia koulussa ja
se todella hämmensi minua.
Tiesin, mikä oli totuus, mutta en voinut tehdä päätöstä seurata Jeesusta.
Olin hämmentynyt ja yritin analysoida kaikkea.
Jossain vaiheessa sanoin Jumalalle,
etten halunnut olla Hänen kanssaan missään tekemisissä.
Lukion toisella luokalla koin, etten voinut jatkaa elämäntyyliäni,
ymmärsin, ettei se miellytä Jumalaa.
Eri vaiheiden kautta annoin elämäni Jumalalle.
Sen jälkeen viha, katkeruus ja muut negatiiviset tunteet
ovat hävinneet, koska olen oppinut tuntemaan Jeesuksen ja
hän on tyydyttänyt minua ihmeellisellä tavalla.
Opiskelin klassista musiikkia ja soitin jazzia pianolla.
En osannut improvisoida.
Kun tulin uskoon sanoin Herralle, että haluaisin ylistää häntä
musiikin ja laulamisen avulla, ja pyysin Häneltä, että voisin oppia
säestämään ja improvisoimaan.
Yhtenä päivänä istuin pianon ääressä ja aloin soittaa, ja
Pyhä Henki opetti minua kuinka säestää.
En koskaan osannut soittaa niin, ennenkuin pyysin Jumalaa apuun.
Hiljalleen kehitin taitojani ja nyt tunnen voivani ylistää ja
osoittaa rakkauttani Jumalaa kohtaan pianonsoiton ja laulun kautta.
Näin aloin ylistää. Nykyään olen mukana
ylistyssessioissa Sukat Hallelin 24 tunnin ylistystalossa.
Haluamme tehdä Jerusalemista ylistyksen kaupungin.
Minua rohkaisee nähdä ihmisiä, jotka tulevat Christ Churchiin
pyytämään rukousta, uskonnollisia juutalaisia,
muslimeja ja muita eksyksissä olevia ihmisiä.
He tulevat tänne ja kysyvät keitä olemme ja mitä temme, ja
tämä todella rohkaisee minua elämään sellaista elämää, joka
miellyttää Jeesusta, ja kertoa Jumalasta täällä Christ Churchissa.
Miksi Jumalan suunnitelma menee Joosefin,
eikä esikoisen Ruubenin kautta?
Tässä näkyy raamatullinen periaate,
jonka mukaan Jumala ei valitse esikoista, tai tunnetuinta henkilöä,
vaan nuorimman ja kaikkein epätodennäköisimmän henkilön.
Jumala valitsee sen henkilön, joka kuuntelee häntä,
ja joka seuraa hänen suunnitelmaansa.
Jumalallahan oli suunnitelma Israelin kansan varalle,
ja Joosef oli yksi päähenkilöistä.
Kuinka tiedämme, että Jumala valitsi Joosefin?
1.Mooseksen kirjassa Jumala valitse Joosefin teini-ikäisenä,
hän oli alle 20-vuotias.
Herra puhui Joosefille unessa,
jossa hän ja hänen veljensä olivat töissä vehnäpellolla.
Hänellä oli lyhde, niinkuin täällä pellollakin on.
Unessa hän näki, kuinka hänen veljensä 11 lyhdettä
kumarsivat hänen lyhteelleen.
Tämä oli merkki, jonka veljetkin ymmärsivät.
”Kumarrammeko me sinua?”
Oli myös toinen uni, joka merkitsi, että Jumala oli valinnut Joosefin.
Toisessa unessa hän näki auringon, kuun ja 11 tähteä,
jotka kumarsivat häntä.
Tämä tarkoitti, että hänen veljensä ja vanhempansa
tulevat kumartamaan häntä johtajana.
Oliko tavallista, että raamatun aikaan Jumala puhui ihmisille unessa?
Jumala puhui ihmisille usein unien kautta Raamatussa.
Esimerkiksi Jeesuksen äidin Marian ja hänen kihlattunsa
Joosefin tapauksessa, enkeli puhui Joosefille ja sitten Marialle.
Enkeli Gabriel puhui unessa.
Puhuuko Jumala vielä tänäänkin unien kautta uskoville?
On mahdollista, että Jumala puhuu unien kautta.
Mutta siitä lähtien, kun Jeesus meni takaisin taivaaseen
ja lähetti Pyhän Hengen, meidän ei tarvitse odottaa unia
tietääksemme, mitä tehdä, koska Pyhä Henki asuu meissä
ja johtaa meitä.
Joten meidän ei tarvitse odottaa unia.
Meillä on jatkuva Pyhän Hengen läsnäolo sisimässämme, ja
Hän johtaa meitä, antaa meille neuvoja ja kertoo, mitä tehdä.
Palataan Joosefiin.
Hän päätti kertoa veljilleen unesta, jossa oli lyhteitä.
Kuinka veljet reagoivat?
Veljien kuultua näistä kahdesta unesta,
lyhteiden kumartamisesta ja
auringon, kuun ja 11 tähden kumartamisesta,
he tulivat hyvin vihaisiksi ja kateellisiksi.
Pitäisikö meidän kumartaa sinulle? He halusivat päästä hänestä eroon.
He halusivat tappaa hänet, koska he vihasivat häntä.
Yleensä käy näin. Ensin on kateus, sitten viha,
ja sen jälkeen jopa halu tappaa.
Joosefin veljien asenne häntä kohtaan muistuttaa asenteesta, joka
Jeesuksen veljillä oli häntä kohtaan 2000 vuotta myöhemmin.
Voiko näitä kahta tapausta verrata?
Mielestäni Joosef on tavallaan Jeesuksen varjokuva.
Israelin kansa hylkäsi Jeesuksen, joka on tuleva kuningas ja pelastaja,
samalla lailla kuin Joosefistakin tuli veljiensä johtaja ja
hän pelasti heidät.
Samoin Jeesus on pelastaja ja israelilaisten veli.
Joosef sanoi ”Olen teidän veljenne” ja myös Jeesus sanoi
”Olen veljenne, Herranne, Jumalan poika, Messias, Pelastaja.”
Mutta aivan kuin Joosefin veljetkin tunnistivat hänet vasta myöhemmin,
näyttää siltä, että Israelin kansa tunnistaa Jeesuksen ja
ottaa Hänet vastaan vasta myöhemmin.
Kun Jaakob ja Joosef olivat lähellä kuolemaa, he pyysivät, että
heidän luunsa vietäisiin takaisin luvattuun maahan. Miksi?
He tiesivät, että Jumala täyttäisi lupauksensa Israelin kansalle.
He ymmärsivät, että Jumalan suunnitelman mukaan
Israel ei jäisi Egyptiin.
Heidän täytyi lähteä Egyptistä ja palata Israelin maahan.
Tässä taas näemme lupauksen ja liiton yhteyden,
liiton jonka Jumala teki Israelin kanssa.
Ja he halusivat nähdä sen täyttymyksen
niin pian kuin mahdollista.
Kiitos Gershon Nerel.
Suomennos: Hanna Partanen