Ihmiset ympäri maailmaa kirjoittavat meille ja kertovat,
että he soittavat laulujamme rukouskokouksissaan
Israelin puolesta rukoillessaan.
Kylvämme siis siemeniä maailmaan, mikä on tämän tarkoituskin.
Tärkeintä minulle on kuitenkin koskettaa Jumalan sydäntä,
jotta Hän tulisi alas ja vastaisi rukouksiimme.
Musicians Avner and Rachel Boskey live in the desert in Omer
with their four sons.
They come from North America and the family has lived
in Israel for over 30 years.
Avner comes from a communist orthodox-Jewish family
and Rachel was raised in a believing Lutheran family.
They met through music.
Monta vuotta sitten minä ja Rachel olimme lauluyhtyeissä,
joita voisi kutsua messiaanisiksi juutalaisiksi yhtyeiksi.
Olin yhtyeessä, jonka nimi oli "Vapautettu itkumuuri"
ja Rachel "Daavidin tähti laulajat" -nimisessä yhtyeessä.
Tapasimme kiertueillamme ja rakastuimme.
Meistä sanottiin, että tulisimme tekemään kaunista musiikkia yhdessä.
Siitä on nyt n. 35 vuotta aikaa.
Näin Avnerin ensimmäistä kertaa messiaanisessa konferenssissa,
jossa hän lauloi jiddishin- kielellä vanhaa hymniä.
Duurisävelläjin sijaan se oli tehty mollisävellajiin.
Hän soitti mandoliinia ja hänen ympärillään loisti valo.
Tuolloin ymmärsin, että hän on se Oikea minulle.
Menimme naimisiin 31 v. sitten ja tulimme suoraan Israeliin.
Kun ymmärsin, että Raamatun profetiat Jeesuksesta olivat totta,
näin myös, että niissä profetoitiin juutalaisten paluusta omaan maahansa.
Amerikkaan muuttaneet suomalaiset eivät useimmiten palaa Suomeen.
Juutalaiset kuitenkin palaavat. Siitä puhutaan Jes. 11,
Jer. 16 ja 30-31 sekä muissa raamatunjakeissa.
Jos tämä on se, mitä Jumala on tekemässä, haluan olla osa sitä.
Tämä alkoi monia vuosia sitten.
Kesti aikaa päästä Israeliin, mennä kibbutsille ja oppia kieli,
mutta se on ollut hyvin jännittävää.
Israelilla on mahtava kutsu Jumalalta,
mutta maata ei ole täysin lunastettu.
Täällä eläminen on joskus masentavaa.
Toisaalta maalla on mahtava kutsu ja suuria lupauksia,
mutta toisaalta täällä on syntiä.
Elämä on siis aina jännittävää.
Israeliin on palannut juutalaisia yli 70 maasta
ja he tuovat mukanaan eri kulttuureja.
Maailma on myös kiinnostunut meis- tä, muttei ole kovin ystävällinen.
Eräs hyvä ystävämme sanoo, että esirukoilijaksi määritellään
epätoivoinen ihminen.
Israelissa joutuu puristuksiin joka päivä
ja se nostaa pintaan käsittele- mättömiä asioita elämästäsi.
Israel on oikea painekattila sekä puhdistuksen paikka.
Kun joudun puristuksiin, huudan Jumalan puoleen.
Omer sijaitsee n. 1 km päässä kaivolta,
jonka luona Aabraham, Iisak ja Jaakob asuivat.
Täällä ovat siis juutalaisen kansan juuret.
Tämä on ensimmäinen maapalsta, joka kuului juutalaisille.
Kun Jumala puhui meille tänne tulosta, palasimme sinne,
mistä Aabraham oli lähtenyt.
Kun puhutaan kaivojen kaivamisesta, se ei ole meille vain hengellinen
vaan myös hyvin fyysinen asia,
koska palasimme alueelle, jossa Aabraham asui.
Rukoilemme, että Jumala pitäisi juutalaisille antamansa lupaukset.
Elämme tiiviissä uskovien yhteisössä, aterioimme yhdessä
ja puhumme Jeesuksesta ympärillä oleville ihmisille.
Tärkeintä minulle on rukoilla Jumalan kansan puolesta
ja laulaa Hänen kansastaan.
Tämä on minun intohimoni.
Haluan koskettaa Jumalan sydäntä juutalaisen kansan edestä.
Teemme monia asioita täällä: Luomme ja nauhoitamme.
Meillä on äänistudio kellarissamme, jota Avner käyttää.
Elämme täällä Herralle ja teemme sen, mitä Hän käskee.
Uskon, että kutsumuksemme liittyy jotenkin Hes. 37:9-10,
jossa puhutaan maahan palaavista kuivista luista, joissa ei ole
henkeä ja kun Jumala puhaltaa luihin, niistä tulee suuri armeija,
luvuton ihmisjoukko.
Jumala on siis luomassa armeijaa.
Psalmissa 110 puhutaan herätyksestä tämän kansan nuorten keskellä.
Amerikassa Woodstock-musiikki vaikutti kokonaiseen sukupolveen.
Uskon, että Jumala haluaa samalla tavalla käyttää musiikkia
nostaakseen profeetallisen sukupolven Israelissa,
joka vaikuttaa koko maailmaan.
Room. 11:15 sanotaan, että se on kuin kuolleista heräämistä maailmalle.
Tule, henki, neljältä tuulelta ja mene näihin surmattuihin,
niin että ne heräävät eloon.
Voivatko nämä luut herätä eloon?
Herra, sinä teidät!
Murheiden laaksossa on toivon ovi.
Tule, henki, neljältä tuulelta ja mene näihin surmattuihin,
niin että ne heräävät eloon.
Voivatko nämä luut herätä eloon?
Herra, sinä teidät!
Murheiden laaksossa on toivon ovi.
Me molemmat sävellämme lauluja.
Itse useimmiten sävellän ja sanoitan laulut
ja Avner tuottaa ne.
Hän tietää, miltä sen tulisi kuulostaa.
Hän laittaa lihan luurangon ylle ja herättää sen eloon.
Monesti teemme lauluja ylistyksessä ja rukouksessa.
Joskus joku raamatunjae koskettaa meitä,
kirjoitamme sen ylös ja mietiskelemme sitä.
Joskus saamme siihen sopivan sävelen ja Rachel valvoo myöhään
ja tekee töitä sävelmien kanssa.
Monet laulut tulevat rukouksesta ja halusta nähdä
Jumalan Israelille antamien lupausten toteutuvan.
Musiikkimme on siis paljolti rukousta laulun muodossa.
Tein laulun psalmeista 2 ja 83, joissa puhutaan siitä,
kuinka monet Lähi-idän maat kääntyvät Israelia vastaan.
Sävelsin laulun n. 20 minuutissa.
Eri laulut tulevat eri tavoin.
Ne, jotka kyynelin kylvävät, ne riemuiten niittävät.
Voimme tehdä paljon enemmän yhdessä kuin erikseen.
Luovuus siis moninkertaistuu.
Avner kuunteli nuorempana kaikenlaista musiikkia.
Hänen äitinsä soitti hänelle paljon erilaista musiikkia.
Hän kuunteli myös rokkia teini-ikäisenä.
Minä taas en saanut kuunnella rokkia, joten kuuntelin klassista ja
musiikkia luterilaiselta taustaltani.
Hänellä oli hyvin erikoinen maku ja minulla oli oma
erikoinen taustani.
Näiden yhdistäminen ei aina ole helppoa.
Pidämme eri asioista, mutta yhdistelmä meidän molempien
taustoistamme on tuottanut jotain hyvin kaunista,
jota emme kumpikaan olisi yksin voineet tehdä.
Raamatussa sanotaan, että rauta rautaa hioo.
Eroavaisuutemme oikeastaan auttavat meitä luomaan.
Joskus luulemme tietävämme, mikä on parasta,
mutta tästä vuorovaikutuksesta syntyy jotain parempaa.
Lämmitettäessä rauta vahvistuu.
Suomennos: Sonja Mattayev