Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan. Olen Martti Ojares -
ja tänään vieraanani on Joosua Rinne. Tervetuloa. - Kiitos.
Keskustelin kanssasi ennen tätä ohjelmaa.
Täytyy sanoa, että sinun sielustasi on taisteltu.
Sinulla on ollut monenlaista elämää.
Synnyit kuitenkin lähtökohtaisesti hyvinkin uskovaan perheeseen.
Käytkö ensin lapsuuttasi ja nuoruuttasi läpi.
Joo. Kiitos Jumalalle, että sain syntyä uskovaan perheeseen.
Olen pienestä asti saanut tuntea Herran -
ja kasvaa Herran tuntemisessa.
Olen tosi kiitollinen vanhemmille, että olen saanut hengellisen perinnön.
Kaikki neljä sisarustani seuraavat Herraa tänä päivänä.
Päivittäin meillä kotona luettiin Sanaa ja rukoiltiin.
Siitä hengellisestä perinnöstä saa olla tosi kiitollinen.
Kävi ilmi, kun keskustelimme, -
että olet ollut nuoruudessa erityisen herkkä lapsi.
Ensimmäinen kosketus taivaalliseen Isään tapahtui kuin olit vauva.
Kerro siitä ihan lyhyesti.
Jumalan ihme, varjelus, tapahtui, kun olin vauva.
Oli tämmöinen tapaus, että äitini oli ollut isosiskoni kanssa kaupassa.
Olin ollut heidän mukanaan ja palasimme kauppareissulta kotiin.
Äiti oli laskenut minut makuuhuoneen sängylle, vanhempien sängylle -
ja he menivät ostoksia purkamaan. Äidille tuli mieleen:
Hetkinen, Joosua-vauva on jo oppinut pyörähtämään.
Ettei vaan nyt tipu. Äkkiä katsomaan. Äitini ja isosiskoni tulivat siihen.
En osannut muuta kuin pyörähtää. Oli käynyt niin, että olin lattialla.
Mutta, kiitos Herralle, mitään ei ollut sattunut. Seisoin sängyn vieressä.
En osannut seistä. En osannut puhua.
Osoitin huoneen nurkkaan ja sanoin: "Enkeli."
Se oli Jumalan varjelus ja ihme.
Siinä tilanteessa suojelusenkeli oli ottamassa minut vastaan.
Jos ajatellaan sitä vaihetta, -
niin se oli Taivaan Isän osoitus siitä,-
että olet Hänelle erityisesti merkitty lapsi.
Hän tulee kuitenkin pitämään huolta, mutta et sitä ymmärtänyt.
Kyllä. Tämmöinen ihana varjelus, mistä olen kuullut jälkeenpäin.
Itse en sitä tietenkään muista.
Sanoit juuri, että vanhempasi olivat elävässä uskossa.
Lähtökohtaisesti sait kuulla Jumalan Sanaa monella eri tavalla.
Mihin vuoteen mennään seuraavaksi?
Ehkä voin summata lapsuuden. Olin hyvin ujo, arka ja koulukiusattu.
Pelkäsin sosiaalisia tilanteita.
Oli tietyllä tavalla aika tiukka kasvatus kotona.
Sain Herran tuntemisen, mutta kun vartuin -
ja muutin pois kotoa parikymppisenä, -
silloin oikeastaan itse mietin, -
onko tämä uskottelun tulosta vai uskonko itse.
Sain rauhan ja varmuuden sydämeen -
mutta näihin aikoihin minulla oli ensimmäinen seurustelusuhde.
Olin tosiaan ollut hyvin herkkä lapsena ja nuorena, ja myös ujo ja arka.
Minulla oli heti kaikki tunteet pelissä, kun joku vastasi tunteisiini.
Ehkä siinä oli pieni aukko.
Lapsuudenkodissani ei osattu puhua tunteista -
tai koskettaa niin paljon kuin olisin kaivannut.
Joka tapauksessa isot tunteet lähti heti mukaan seurustelusuhteeseen.
Korviani myöten rakastuin.
Se oli valtavan suuri pettymys ja pudotus, -
kun tämä nainen ei halunnutkaan jatkaa suhdetta.
Tuntui ikään kuin olisi korttitalo sortunut.
Ajattelin, että elämää tulee rakentaa ja opiskella.
Olin mennyt Seinäjoelle opiskelemaan rakennusinsinööriopintoihin.
Pyrin rakentamaan elämääni, -
ja ajattelin, että tässäkö on se elämäni rakkaus. Sitten tulikin kylmää kyytiä.
Masennuin syvästi. Jouduin keskeyttämään opinnot.
Se oli ehkä noin puolen vuoden jakso. En tarkkaan muista.
Sellaista syvää masennusta oli ehkä pidempikin jakso.
Ensin olin hyvinkin rikki, ja tuntui, etten pääse sängystä ylös.
En pystynyt muuta kuin itkemään. Minulla oli lyhyt työjaksokin välissä -
mutta menin aina vaan työpaikan vessaan ja itkin siellä.
Ei siitä tullut yhtään mitään. Kun kyllästyin itkemiseen, -
löysin jotenkin vihan kautta voimaa jaksaa.
Vaikka olin uskovainen, minulle tuli vihantunteita sitä naista kohtaan -
ja mustasukkaisuutta ja itsetuhoisia ajatuksia, -
pahoja ajatuksia ja suunnitelmia muitakin kohtaan.
Oliko niin, että omanarvontunto heikkeni?
Kyllä. Olin kuitenkin hyvin herkkä ja olin kaivannut sitä, -
että minut huomioidaan ja joku ilmaisee rakkautta minua kohtaan.
Kuten mainitsin, lapsuudenkodissa ei osattu ilmaista sitä niin suoraan -
kuin olisin itse kaivannut herkkänä ihmisenä.
Jotenkin tuntui, että matto vedetään jalkojen alta.
Sai vastakaikua ja se vietiinkin pois.
Ajatellaan nuoria aviopareja, -
joista monet eivät seurusteluvaiheessa näytä, mitä oikeasti ovat.
Kun se paljastuu ja toinen on hyvin herkkä -
ja toinen osaa käyttää tilannetta väärällä tavalla hyväkseen, -
niin tämmöisiä uhreja on paljon.
Kyllä. Minäkään en osannut käsitellä isoja tunteita.
Minulla oli heti kaikki pelissä. Ensin olin kaiken antamassa -
ja sitten olin rikki. Tuli valtava mustasukkaisuus ja viha.
Halusin tappaa itseni ja oli jopa ajatuksia muiden satuttamisesta.
Tarkkojakin suunnitelmia.
Yritin omissa oloissani rukoilla, mutta tuntui, että pimeys oli vallannut minut.
Muutin takaisin Sysmään vanhempieni luo.
Oma ulosanti oli sitä, että kiroilin.
En vanhempien kuullen, kunnioitin heitä kuitenkin.
Omissa oloissa viha purkautui kiroilemalla -
ja autonratissakin ajoin kaasu pohjassa paikasta toiseen.
Kiitos Herralle, ettei mitään sattunut.
Hyvin aggressiivista ja itsetuhoista käytöstä alkoi olemaan.
Olit niin pettynyt itseesi, muihin ja kaikkiin olosuhteisiin.
Ei ollut mitään, mikä olisi nostattanut.
Menit kuilun pohjalle. - Kyllä. Näin voi sanoa.
Vaikka oli kaunis, ihana kesä, en nähnyt sitä kauneutta.
Näin vain mustavalkoisena, harmaana kaiken.
Tuntui, ettei ole tulevaisuutta ja toivoa.
Minä tavallaan toivoin, että saisin voimaa tappaa itseni.
Tiesin, että jos olisin sitä viholliselta pyytänyt, olisin saanut.
En uskaltanut tehdä sitä. Tiesin, että olen käännekohdassa.
Valintani ratkaisee. Suunta on joko alas tai ylös.
Joko joudun helvettiin pahojen suunnitelmieni kanssa -
tai teen parannuksen. Eräänä iltana en enää kestänyt.
En ollut pystynyt kellekään puhumaan.
Yhtenä ilta päädyin lähtemään Sysmästä ja ajoin Lahteen -
pikkuveljeni Johanneksen luo.
En varmaan kovinkaan paljon pystynyt avaamaan tilannetta mutta riittävästi.
Pikkuveljeni vastaus ei ollutkaan: "Pitäisikö sinut lähettää hoitoon?"
Hän kysyi minulta: "Haluatko sinä edelleen seurata Jeesusta?"
Tiesin, että se on se juttu.
Ei kenkään niin alhaalla ois, ettei siellä Jeesus ois.
Sinulle tapahtui tämän hetken jälkeen sitä.
Kyllä. Siinä hetkessä pyysin anteeksi syntejäni ja rikkomuksiani -
ja annoin anteeksi muille. Rukous ei kestänyt kauan, -
mutta tunsin, että silmänräpäyksessä pimeys lähti, -
taakka, painolasti lähti, nousi yltäni.
Tunsin, että tuli ilo, tuli rauha takaisin.
Tuli tulevaisuus ja toivo. Värit palasivat kuvaan.
Päätin antautua kokonaan Jeesukselle.
Olin ollut uskossa mutta seurannut omia tunteitani ja suunnitelmiani.
Päätin laittaa kaiken Jumalan varaan.
En etsi sitä, mitä ihminen voi antaa vaan sitä, mitä Jumala voi antaa.
Tämä on minusta tosi iloista.
Mietin, mitä tapahtui henkivalloissa, -
kun Jumalan kirkkaus astui kuvaan ja kaikki pimeys katosi.
Todellakin näin kävi. Hyvin pian elämä todellakin muuttui.
En osannut odottaa sitä.
Vapauduin silmänräpäyksessä syvästä masennuksesta ja itsetuhoisuudesta.
En yrittänyt muuttaa puhetapaani, mutta kirosanat jäivät siihen paikkaan.
En ollut enää aggressiivinen. Jumalan rakkaus sai koskettaa.
Hyvin pian päädyin raamattukouluun, -
Vapaakirkon raamattukouluun Hankoon.
Olin siellä muutaman kuukauden jaksoja. Se oli hyvää aikaa.
Olin sanonut Herralle: "En etsi ihmissuhdetta, etsin Sinua.
En etsi naista, ihmisen rakkautta, vaan Sinun rakkauttasi."
Mutta Jumala oli valmistanut, että hyvin pian kohtasin -
nykyisen puolisoni, Saijan.
Tämä vaihe, syväsukellus, sijoittuu vuoteen 2009.
Vuosiin 2008 ja 2009.
Vuonna 2010 menimme naimisiin. Se oli valtava muutos.
Jumala tiesi, että sinun syvin toiveesi oli saada vaimo, -
perhe ja työtä jne.
Hän muisti sen, ja totta kai se oli sinulle iloinen asia.
Jumala toimi ihanasti. Opinnotkin, jotka keskeytin, -
myöhemmin vaimon kannustamana aloitin uudestaan Turussa.
Valmistuin vuonna 2015 rakennusinsinööriksi.
Onko se antanut leipää perheelle?
Kyllä on ja on antanut myös hengellisesti paljon.
Koen, että maallinen työ voi kasvattaa hengellisesti, -
kun annamme Jumalan tehdä sen työn meissä.
Voimme kaiken tehdä Herralle.
Tämä oli syvin muutos elämässäsi, joka on kantanut tähän päivään.
Kuitenkin oli vielä monenlaisia vaiheita.
Hengellisyys ja Jumalan kirkkaus pitivät sinut tasolla, -
jossa kohtasit maailman arkea.
Se ei ole aina helppoa.
Sinulla oli heti halu saattaa ihmisiä kuulemaan Jeesuksesta.
Kyllä. Tämä on jännä juttu.
Alusta asti meillä oli vaimon kanssa halu elää täysillä Herralle.
Kun menimme naimisiin, yhdessä palvelimme seurakunnassa.
Olimme aktiivisia ja voi sanoa, että elävässä uskossa ja vilpittömiä siinä.
Käytiin joka viikko kokouksessa. Sain palvella ruokakassijaossa.
Jotenkin se oli vain totuttua elämäntapaa.
Eräänä päivänä vaimoni sanoi: -
"Joko me jatketaan tätä samaa, rakennetaan meidän uraa ja elämää, -
ja ikään kuin harrastetaan seurakuntaa, -
tai antaudumme kokonaan Jumalalle."
Hänelle oli tullut halu, minkä Jumalan Sana ilmoittaa.
Se todellisuus, että Jeesus paransi sairaita ja tapahtui ihmeitä.
Hän halusi nähdä sen, ja se jano tarttui minuun.
Olin lapsesta asti kuullut niistä, mutta en ollut nähnyt Jumalan todellisuutta.
Tuli valtava Jumalan antama jano ja kaipuu. Aloimme etsimään Herraa.
Siihen liittyy valtava käännekohta vuonna 2015.
Katsoimme TV7:n ohjelmaa.
En muista oliko Nouse suomi -tapahtuma vai muu taltiointi.
Todd White oli siinä julistamassa evankeliumia.
Hän mainitsi tulevasta Awakening Europe -tapahtumasta -
Saksassa, Nürnbergissa.
Siitä hetkestä, kun näimme ohjelman, tapahtumaan oli kaksi viikkoa.
Päätimme mennä sinne. Se resonoi meihin: Tuonne täytyy mennä.
Haluamme saada kiinni tästä, mitä Jumalan Sana ilmoittaa.
Haluamme saada hengen täyteyden ja Jumalan todellisuuden.
Lähdimme sinne. Meidän ensimmäinen lapsemme, Leevi, -
oli silloin parin vuoden ikäinen.
Äkkiä pikapassi hänelle, pakkasimme laukut ja lähdimme.
Jumalan johdatus oli niin vahva teissä, -
ettette päästäneet vihollista estämään sitä suunnitelmaa.
Jotenkin tuli pakottava tarve saada enemmän -
ja nähdä Jumalan todellisuus meidän elämässämme.
Lähdimme sinne vilpittömin sydämin etsimään Herraa.
Minulla on ollut lapsesta asti halu kertoa Jeesuksesta -
ja julistaa hyvää sanomaa.
Tähänkin aikaan, kun tuli tämä jano, olin edelleen hyvin ihmispelkoinen.
Pelkäsin sosiaalisia tilanteita.
Seurakunnassa oli tuttuja ihmisiä, mutta jos vaimo ei ollut mukana, -
kokouksen päätyttyä melkein juoksin pois. Pelkäsin kohdata ihmisiä.
Menimme Saksaan vuonna 2015. Se oli ihmeellistä aikaa.
Siellä oli stadion täynnä uskovia. Siellä oli ylistystä.
Kun menimme vähän myöhässä, siellä oli ylistystilanne.
Ihmiset olivat kädet ylhäällä.
Ylistystä ei johdettu tai laulettu tiettyjä sanoja.
Ihmiset vain kiittivät Herraa omin sanoin.
Se oli vähän pelottavaa, mutta toisaalta tiesin tarvitsevani sitä.
Muutaman päivän aikana Jumala lähti avaamaan.
Vapauduin enemmän ylistämään Herraa.
Pystyin nostamaan kädet ylös, joka oli aika vaikeaa minulle.
Aloin kiittämään omin sanoin Herraa.
Tuon tapahtuman aikana ihmisiä rohkaistiin lähtemään kaduille -
kertomaan Jeesuksesta.
Jokaisessa meissä on Pyhän Hengen voima, joka vaikutti Jeesuksessa.
Voimme parantaa sairaita ja julistaa hyvää sanomaa.
Mekin saimme tapahtuman aikana läpimurtoja.
Menimme kaduille, ja eräässä lounaspaikassa -
rukoilimme miehen kipeän olkapään puolesta ja se parani.
Tuntui, ettei minulla ollut uskoa, mutta yhtäkkiä Jumala kosketti miestä.
Se oli todistus hänelle ja meille.
Viimeisenä iltana ylistyshetkessä olin viimeisessä penkkirivissä, -
eikä kukaan ihminen koskettanut. Kiitin vain Herraa sydämestäni -
ja yhtäkkiä tunsin, että Pyhä Henki tuli voimallisesti.
Ikään kuin sähkövirta meni kehoni läpi.
Näistä tapahtumista alkoi todellinen muutos.
Jumalan vahva hengellinen läsnäolo vaikuttaa.
Jumala toimii tahtomallaan tavalla.
Kun kaikki ihmiset ovat tunnustaneet syntinsä, ovat etsimässä Häntä, -
siellä alkaa tapahtua.
Jos tällaiseen tulee mukaan uskonnollisuuden henkivalta, -
se on sammuttaja. Olet varmaan törmännyt tähän.
Olen törmännyt. Tosiaan Jumala sytytti ja lähdimme innoissamme kotiin.
Sain vapautua ihmispeloista. Lähdin kaduille julistamaan evankeliumia.
Rukoilimme ihmisten puolesta ja näimme sairaiden parantuvan, -
armolahja aktivoituivat. Meillä oli uskovia ystäviä, -
ja yhtäkkiä emme halunneet puhua muusta kuin Jeesuksesta.
Oli ehkä omaa taitamattomuutta, mutta oli valtava into -
ja kaikki eivät sitä ymmärtäneet. Tuli yhteentörmäystä.
Ns. uskonnollisuus ja elävä usko törmäsivät yhteen.
Siinä myös ihmissuhteita meni uusiksi.
Se on juuri tämä, että on erilaisilla aaltopituuksilla tätä uskoa.
Pakostahan ne vähän törmää.
Siihenkin pitäisi jollain tavalla osata reagoida oikein.
Pitää ymmärtää toistakin, kun hän ei vielä ymmärrä, mitä pitäisi ymmärtää.
Se on ihan totta. Siinä Herra on saanut kasvattaa.
Enemmän on tullut myötätuntoa ja ymmärrystä muiden näkökulmaan, -
että voi auttaa rakkaudella lähemmäs Jeesusta.
Sanoit, että teette yhdessä vaimosi kanssa työtä.
Hän on myös samalla aaltopituudella kuin sinä.
Onhan Jumalan ihme sekin, -
että Hän löysi samalla aaltopituudella olevan vaimon sinulle.
Kyllä. Vaimoni on Jumalan lahja. Meillä on kolme ihanaa lasta.
Saamme Herraa palvella.
Vuodesta 2015 tähän päivään on ollut monenlaisia vaiheita.
Herra on kasvattanut ja opettanut.
Olemme palvelleet ylistyksenjohtajina ja kohdanneet kaduilla ihmisiä.
Tänä päivänä saadaan Herran työssä palvella puolisoina, pastoreina.
Miten on, kun tiedät, että Suomessakin luopuminen, uskonnollisuus ja muu -
on estänyt, ettei liike ole enää niin palava yleisesti ottaen.
Millaisia haasteita pastori ja pastoripariskunta näkee -
Sanan julistuksessa, kun pyöritte eri paikoissa?
Näen sen, mihin Jumala on kutsunut.
Ei saa tehdä pienintäkään kompromissia.
Ensin tulee olla rakkaus ja kuuliaisuus Häntä kohtaan.
Se on suurin palvelus, jonka voimme tehdä toisillemmekin.
Hän antaa myötätunnon, rakkauden ja totuuden.
Totuus ja rakkaus kulkee käsi kädessä.
Sanalla voi satuttaa, jos ei ole rakkautta.
Jumala haluaa uudistaa seurakuntaansa Suomessa -
ja meidät uskovat. Se on Jumalan minulle antama vahva sanoma.
Vuonna 2015 sisimpääni syttyi herätyksen tuli -
ja kaipuu ja usko siihen, että Jumala antaa herätyksen.
Haluamme opettaa ihmisille suhdetta Jumalaan.
Se on ensisijaisen tärkeä. Seurakunta ei ole instituutio vaan perhe, -
jossa meidän on opeteltava rakastamaan toinen toistamme.
"Kivi kiveä hioo." Ollaan armollisia toisillemme.
Kannustetaan eteenpäin ja rohkaistaan toisiamme.
Se on juuri niin. Me kaikki ihmiset olemme ihmisiä ja epätäydellisiä.
Jokaisella on jossain määrin erilaisia haavoja historiasta.
Harvoin ne ovat kokonaan poistuneet.
Siinä tullaan siihen, että tarvitaan jatkuvasti Jumalan rakkautta, -
joka antaa meille voiman.
Kyllä. Jumala haluaa, että meillä on elävä suhde Häneen.
Olemme viisaita neitsyitä, joista Jeesus antoi vertauksen.
Joka päivä etsimme Herraa ja saamme elää armosta ja rakkaudesta.
Minkälaisia sattumia, tai ei sattumia vaan tapahtumia -
on ollut sinun ja vaimosi palvelutyössä, jossa on nähty Jumalan tekoja?
Jumala on ihanasti monella tavalla toiminut.
Muistan eräänkin tapauksen.
Menimme Sysmään ja siellä oli sisarukseni ja heidän lapsensa koolla.
Vanhemman veljen tyttärellä oli hammasongelmia.
Vaimoni rukoili hänen puolestaan.
Veljentyttö meni vessaan ja katsoi hampaitaan.
Hampaat olivat hyvin poikkeavassa sijainnissa.
Hän toivoi, että hampaat asettuisivat linjaan.
Hän katsoi peilistä ja näki, että hampaat liikkuivat oikeaan linjaan.
Jumala teki tämmöisen ihmeen hänelle.
Tämä on aika harvinaista Suomessa, -
että tällaisista asioista kerrotaan: "Näin tapahtui."
Sinulla on tämä ja varmaan monia muita.
Kaduillakin ihmiset saattavat olla juovuksissa, mutta olen rukoillut -
vaikka selkävaivan puolesta, ja kysynyt miltä tuntuu.
He ovat olleet ihmeissään, kun ei ole enää kipua.
Kerran oli pari teinityttöä ja kainalosauvat.
Rukoilimme uskoveljen kanssa, ja siihen paikkaan jäivät kainalosauvat.
Ei tarvinnut nilkuttaa. Jalka oli täysin terve.
Uskonnolliset tai ne jotka eivät usko lainkaan -
eivät voi ymmärtää.
Näkevät vain konkreettiset, mitä lääkärit tai kirurgit tekevät.
Jumalalle se on helppoa. - Aamen. Näin on.
Pari viimeistä minuuttia on lähtenyt käyntiin.
Sano katsojillemme, mitä Pyhä Henki antaa sanottavaksi juuri nyt. Ole hyvä.
Haluan sanoa sinulle, joka katsot tätä ohjelmaa.
Sydämeni oli särjetty ja rikki monestakin asiasta.
Tiedän, että monella teistäkin voi olla rikkinäisyyttä.
Psalmeissa sanotaan: -
"...särjettyä ja murtunutta sydäntä et sinä, Jumala, hylkää."
Älä katso siihen, kuinka rikki tai ehjä olet, -
tai omiin kykyihin ja voimavaroihin.
Jumala on tarkoittanut, että löydät täydellisen suhteen Hänen kanssaan -
ja suunnitelman, joka Hänellä on elämällesi. Herra rakastaa sinua.
Ei ole mitään kuilua, masennusta, ei mitään, mistä Jumala ei voisi nostaa.
Hän haluaa nostaa ja sytyttää sinut, että saat elää täyttä elämää -
Jeesuksen kanssa, Pyhän Hengen täyteydessä ja voimassa.
Meillä on elävä Jumala, joka tekee ihmeitä tänä päivänä.
Jeesuksen nimessä siunaan sinua ja julistan yllesi terveyttä, -
Pyhän Hengen täyteyttä ja voimaa, -
että saat elää elävässä, palavassa rakkaussuhteessa Jeesuksen kanssa.
Kiitos Joosua tästä ohjelmasta.
Jotenkin itse koen, että olet hyvä esimerkki siitä, -
miten Jumala voi nostaa millaisesta loasta tahansa -
elävään, palavaan, iloiseen, -
jossa on ihana kertoa Hänestä, -
joka on antanut sinun ja perheesi elämään paljon.
Sinulla on kolme lasta, kuten sanoit, ja uskossa oleva vaimo rinnallasi.
On siinä hedelmiä, joista saamme iloita, kun kuulemme.
Herra siunatkoon sinun ja perheesi palvelutyötä Suomessa -
ja varmasti myös Euroopassa. - Kiitos paljon.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
lähde tukemaan sen tuottamista -
soittamalla numeroon 0600-02030.
Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Tai lahjoita ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitettä 8617. Kiitos lahjastasi.
Tekstitys: A. Eskola