Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan. Olen Martti Ojares -
ja vieraanani tänään on Ari Kuittinen. Tervetuloa Ari. - Kiitoksia.
Sinä olet ollut aikaisemmin vastaavantyyppisessä ohjelmassa, -
Lähteellä-ohjelmassa. Jaksonumero on muistaakseni 5.
Jos joku haluaa katsoa lisää asioita, niin sen löytää meidän arkistosta.
Mutta me lähdemme jokaisen kanssa Isännän pöydässä siitä, -
minkälaiseen kotiin on syntynyt, mikä oli varhaislapsuus -
ja millä tavalla siitä on rakentunut aikuisuus.
Käypä tätä alkua läpi.
Synnyin upseeriperheeseen 60-luvulla.
Isä oli silloin komennuksella Lappeenrannassa -
ja sieltä muutimme aika pian Ouluun.
Siellä sitten tapahtui upseeriperheessä tragedia ja tuli ero.
Lyhyesti elämän suuri tragedia.
Menetimme äitimme ja tulimme Helsinkiin.
Asetuimme asumaan Helsinkiin -
ja isä palveli armeijassa pääkallopaikalla siitä eteenpäin.
Olin noin 3―4-vuotias, kun tämä tapahtui.
Käytännössä kuin veitsellä leikaten hävisi äiti elämästä.
Se aiheutti varmasti aika paljon suurta tyhjyyttä.
Olin aika ulalla elämästä koko nuoruuden.
Jos ajattelee isä/äiti, niin pienelle lapselle -
äidin menettäminen on kovempaa kuin isän menettäminen.
Mutta myöhemmin, rippikouluiässä, se muuttuu.
2―3-vuotias tarvitsisi äidin syliä.
Sitä ei oikeastaan korvaa mikään muu kuin Jumala.
Määrätyllä tavalla olet kyllä kulkenut...
Kun olen sinun aikajanaasi opiskellut, -
niin on kyllä ollut Jumalan huolenpitoa kaikesta huolimatta.
Hän antoi sinulle sellaisen harrastuksen, -
joka korvasi ainakin joiltakin osin äidin menetystä.
Juuri näin. Tapiolassa oli pienten nassikoitten kortteliliiga -
ja sitä kautta jalkapallo imaisi minut. Sain ystäviä, ja siitä Honkaan.
Se oli minulle henki ja elämä koko nuoruuden. Halusin olla siinä hyvä, -
ja menestyinkin aina nuorisomaajoukkueeseen saakka.
Silti muistan kouluajan. Se piti minut kasassa kouluaikana.
Minulla oli äärettömän vaikea olla ja olin hyvin epävarma ja rikkinäinen.
Mutta todella tapahtui se, että Jumala armossaan kohtasi minut.
Paraneminen alkoi sisälläni ja se sai aikaa paljon ihania asioita.
Tuollaisesta ei kukaan oikein selviä omin voimin millään.
Usein, kun perhe hajoaa...
Sinullakin oli sisaruksia? - Sisaruksia oli pari kappaletta.
Ehkä sait sisaruksista jotakin, mikä toi perhettä.
Ehdottomasti sai tukea.
Olitko muualla lapsuudessa hoidossa?
No en. Se oli siellä ja välillä mummolla, vanhankansan kasvatus, -
muutaman vuoden jakso.
Hoitajia tuli ja meni. Varmaan tämän menetyksen takia -
muistan äärettömän vähän varhaislapsuudesta.
Enemmän jalkapallonuoruudesta.
Siitä muistan ja koulumaailmasta myöhemmin.
Entä kun vuosia tuli, miten elämäsi lähti rakentumaan?
Se oli valtava muutos, kun siskoni tuli ennen minua uskoon.
Näin Jumalan muutoksen hänessä ja se vaikutti minuun, -
nuoreen mieheen, olin 16-vuotias. En puhunut mitään. Olin hiljainen.
Otin Raamatun esiin, kun näin, että hän tuli uskoon.
Pyyhin pölyt Raamatusta, jonka olin pyhäkoulusta saanut, -
ja aloin tutkimaan. Vajaan vuoden luin Raamattua, -
kunnes tapasin uskovan ihmisen, nuoren ihmisen.
Vuoden etsinnän jälkeen polvistuimme, kaksi nuorta jannua, -
ja sopersin rukouksen Jeesukselle: "Anna minun syntini anteeksi.
Ota minun elämäni." Se oli pyörremyrsky sisälläni.
Ulkonaisesti ei järissyt maa, mutta sisäinen maailma muuttui täysin.
Muistan ikäni seuraavan aamun, kun oli kevyt ja ihana olo.
Siitä alkoi paraneminen.
Tämä mitä kerroit, on tämän ohjelman ydin.
Sinä löysit sen, joka sinua auttaa ja johdattaa.
Se, mitä olet tänä päivänä ilman tätä lähtölaukausta.
Hänellä on kaikki valta taivaassa ja maan päällä.
Kiitos Jumalalle, että Hän antoi sinulle tällaisen kokemuksen.
Se on sinun muistissasi tänä päivänäkin.
Jos tulee sellaista, että vihollinen hyökkää, sinulla on puolustaja.
Se on juuri näin. Siinä on virstanpylväitä kyllä.
Se, mitä Jumala teki, ja muistan ensimmäisen todistuksen.
Pelkäsin sitä, kun luokassa kerroin Jeesuksesta.
Pelkäsi ja vapisin kauhusta, kun minulla oli esitys uskontotunnilla, -
jonka halusin pukea todistukseksi.
Sellainen Jumalan voima tuli siihen tilanteeseen, että pelko lähti pois.
Tuli täysi rauha. Sain puhua vapaasti ja oli ihania keskusteluja sen jälkeen.
Se oli sellainen asia, joka ohjasi elämääni, -
koska sen jälkeen sanoin Jumalalle: "Jumala, jos tämä on näin hienoa, -
mahtavaa puhua Sinusta, rakkaudestasi, -
en tahdo koskaan kieltäytyä, kun pyydetään todistamaan."
Sen takia tässäkin olen, vaikka jännitti tulla.
Jumalan rakkaudesta todistaminen on valtava asia.
Tänä päivänä näemme, kuinka varhaisnuoret voivat huonosti.
On mielenterveysongelmia ja on monenlaista ongelmaa.
Samaan aikaan kristillinen luopuminen on mennyt Suomessakin eteenpäin.
Ei nähdä sitä valtavaa armoa ja lahjaa, mitä meille jokaiselle on tehty.
Uskon näin, että sinäkin, -
kun tarkastelet ympäristöä, olet varmaan surullinen monta kertaa.
Kyllä se surulliseksi vetää, -
kun näkee, että ihmiset voivat pahoin, huonosti, ja ovat eksyksissä, -
ja kuitenkin kaikki on tarjolla. Jumala rakastaa ihmistä.
Sitä haluaisi välittää ihmisille, että meillä on toivo.
Raamattu sanoo vahvasti: -
"Joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu."
Jumala auttaa ja ojentaa kätensä. Tämä tapahtui minulle -
ja tapahtuu jokaiselle. Lupaukset ovat samat jokaiselle.
Sydämelläsi on se, mikä on johtanut sinut Intian-lähetystyöhön.
Keskustelemme siitä myöhemmin. Sen Jumala on laskenut sydämellesi.
Ei mennä vielä siihen, vaan katsotaan nyt sitä, kun oli mennyt 10―20 vuotta.
Mitä haluaisit siitä nostaa esiin?
Siinä alussa? - Mitä tapahtui 10―20 vuoden välissä, -
josta olisi tärkeätä kertoa?
Tarkoitatko alkupuolta, uskoontulosta 10―20 vuotta? - Kyllä.
Sain synnyinlahjana ymmärryksen siitä, -
että Jumalan Sana on totuus, ja siinä on voima.
Luin Raamattua ja Jumala ohjasi sellaisten ihmisten pariin, -
jotka arvostivat ja kunnioittivat Raamattua, Raamatun lupauksia.
Heti alusta asti tartuin kiinni lupauksiin -
ja sain nähdä rukousvastauksia. Se oikeastaan ohjasi minua.
Tapahtui paljon asioita, joita rukoilimme Jumalalta -
taloudellisissa tilanteissa ja monissa tilanteissa.
Se johti siihen, että otin Raamatun Sanan todella todesta.
Siellä mm. sanottiin, puhuttiin lähetystyöstä, -
julistamisesta maailman ääriin saakka. Otin sen todesta.
Muistan, kun olin nuorena, aika varhain, -
kuuntelemassa erästä Jumalan miestä.
Hän puhui lähetystyön haasteista -
ja siitä, kuinka on ihmisiä, jotka eivät ole kuulleet.
Se osui sydämeen, ja hiljaa mielessäni sanoin Jumalalle: -
"Jumala, jos haluat käyttää minua, tahdon olla käytettävissä."
Sanoin ilman suurempia tunteita, mutta Jumala otti sen todesta.
Ei mennyt kuin muutama kuukausi -
ja olin matkalla ensimmäiselle matkalle Aasiaan.
Siinä sattui erikoisia tilanteita ja johdatuksia.
Olin haavi auki, miten Jumala johdatti niitä tilanteita eteenpäin -
ilman, että pyrin minnekään.
Sinäkin kerrot siitä, että etsit Jumalalta vastausta -
ja sinulla oli syvä halu noudattaa lähetyskäskyn antamaa tehtävää.
Kun Jumala näki sinun vilpittömän pyyntösi, Hän vastasi.
Näin on aina. Vaikka maailmassa on miljardeja ihmisiä, -
joka sekunti Hän tietää, mitä ajattelemme ja puhumme.
Kun puhut ja lupaat jotain Jumalalle, niin olet luvannut.
Tämän haluan sanoa, jakaa jokaiselle, että Jumala näkee ja kuulee.
Hän on kiinnostunut meistä. Hän on antanut kaiken.
Raamatussa on ihania lupauksia. Efesolaiskirjeen alussa sanotaan, -
että Jumala on jo siunannut meitä Kristuksessa Jeesuksessa -
kaikella taivaallisella siunauksella.
Siinä vaiheessa, kun Kristus teki kaiken valmiiksi Golgatan ristillä, -
Hän avasi siunauksen lähteet, -
ja me olemme siunattuja, kun otamme sen vastaan.
Ja voitto on jo saavutettu.
Raamatun lupaukset ovat sellaisia, joita kannattaa tutkia ja rukoilla.
Ja luottaa siihen, mitä on luvattu.
Tietysti siellä on asioita, jotka koskevat -
ja jokaisella yksilöllä on vähän eri jutut.
Meidän täytyy nähdä se ja oppia tuntemaan Pyhän Hengen ääni.
Mitä ajattelet rukouksesta ja Pyhän Hengen äänen tunnistamisesta?
Uskon, kun olet tehnyt lähetystyötä, -
että ilman Pyhän Hengen äänen tuntemista et olisi voinut lähteä -
maihin, jotka ovat jopa hengenvaarallisia.
Se on totta. Eräs viisas mies kertoi, -
miten kuulee ja pystyy tekemään Jumalan tahdon elämässään.
Tämä on Jumalan Sana. Hän sanoi: "Lue Jumalan Sanaa.
Usko Jumalan Sanaa ja elä se omassa elämässäsi todeksi."
Tätä olen koettanut noudattaa. Uskon, että kun ollaan hiljaa, -
nöyrällä mielellä Jumalan Sanan edessä, -
luetaan, tutkitaan, otetaan se vastaan sellaisena kuin se on, -
niin Jumala puhuu ja Jumala vahvistaa sisäisenä puheena, -
ja monesti toisten ihmisten kautta, Sanansa ja tahtonsa.
Usein olen kokenut myös hyvän olon rauhan tunteena.
Kun lähtee kulkemaan, kiitollisuus ja hyvä mieli vain lisääntyy.
Juuri niin. Rauha on sellainen vahvistus, -
koska rauha on meille luvattu Kristuksessa.
Mennään Aasia-aiheeseen.
Tiedämme, että se on joko muslimimaailmaa, -
hindumaailmaa tai buddhalaismaailmaa.
Kaikkea muuta kuin kristinuskoa.
Eli mennään ikään kuin vihollisen alueelle.
Kerropa, mistä sait voiman.
Olit lukenut paljon Raamattua ja tiesit, niin miten lähdit liikkeelle?
Sain voiman siitä, että otin aikaa Jumalan kanssa.
Kyllä se on täälläkin. Se on siellä ja täällä voimanlähde, -
kun ottaa aikaa, viettää aikaa Jumalan kanssa hiljaisuudessa, -
kuuntelee, lukee, ja Pyhä Henki toimii hyvin konkreettisella tavallakin.
Se vaatii sen, että erottaa aikaa ja viettää aikaa Jumalan kanssa.
Kuitenkin taustalla on 6-vuotiaana kokemasi Jumalan läsnäolo.
Sait tavallaan eväät myöhempään käyttöön.
Sinä näet, että siellä on hätää.
Hehän eivät ole taivaaseen menossa, koska Jeesus on ainut ovi.
Juuri niin. 16-vuotiaana koin Jumalan voiman omassa elämässäni.
Siitä päivästä lähtien se kantoi minua.
Monia asioita tapahtui, kun olin tullut uskoon.
Se läsnäolo oli konkreettista ja todellista.
Se oli vain jatkumo siinä.
Totta kai ihmiselämässä on erilaisia päiviä.
On päiviä, jolloin on väsynyt ja tuntuu, että voimat on vähissä, -
mutta voimanlähde on kuitenkin aina se, että menee takaisin lähteelle.
Se lähde on Kristus.
Miten riittävän kielitaidon saaminen ja monet ongelmat, -
jotka Suomesta katsottuna on todellisia, -
miten rohkenit mennä niitä vastaan?
Tämä on ollut itsellekin hämmästys, koska, kuten sanoin alussa, -
olin todella arka ja rikkinäinen.
Kun otti uskonaskeleita ja meni epämukavuusalueelle -
luottaen Jumalaan, sai nähdä Jumalan ihmeitä.
Näen siinä Raamatun mallin myös.
Teemme jotain, minkä tiedämme Jumalan tahdoksi -
ja siitä huolimatta, että pelottaa, -
astutaan askeleet luottaen, että Jumala kantaa.
Samoin Israelin kansan meni Punaisenmeren yli -
ja Jordanin virran yli, eli jalat laitettiin virtaan -
ja Jumala puuttui peliin ja teki tien.
Sama uskon periaate on toiminut ja toimii jokaisen kohdalla.
Se oli jotenkin niin hienoa nähdä.
Ja monia ihmiskohtaamisiakin, missä sai nähdä.
Tästä lähetystyöstä, käytännöstä, hedelmistä ja onnistumisista -
sinulla olisi vaikka kuinka paljon kerrottavaa.
Tämä kun on niin tärkeä asia, niin ajattelin, -
että tällä kertaa puhuisimme siitä, kun lähetystyötä tehdään ja -
ihmisiä on tullut pakolaisina Suomeen ja Eurooppaan miljoonakaupalla.
Niitä ollaan nyt palauttelemassa pois. Olet seurannut tätä aika läheltä.
Kerro vähän tätä aluetta.
Kun tulimme Suomeen ja näytti siltä, että jäämme pidemmäksi aikaa, -
meille oli aika luontaista tehdä työtä niiden parissa, -
jotka ovat muista kulttuureista. Oli helppo saada kontaktia.
Olemme tehneet sitä pitkään perheen kanssa, -
vaimon kanssa, seurakunnan yhteydessä.
Kun tuli tämä iso aalto, -
kun vuonna 2015 tuli suuret määrät ihmisiä, -
niin olimme siinä työssä mukana. Heitä tuli uskoon.
Satoja tuli uskoon niistä maista, joissa harvoin tulee ihmisiä uskoon.
Näistä fundamentaalimaista, missä islamin jättäminen on rikos.
Ihminen voi maksaa siitä hengellään. Heitä tuli uskoon ja tutustuimme.
Heitä tuli seurakuntaan ja jopa meidän kotiimme asumaan.
Se oli iloinen asia, mutta toisaalta tuli järkyttävä asia eteen, -
mitä ei ollut odottanut.
Kun näille uudestisyntyneille, joiden kanssa rukoilimme, -
kävimme tietä yhtä matkaa, -
tuli se hetki, jolloin turvapaikkaa haettiin, -
niin viranomainen ei uskonut heidän sydämen ratkaisuaan, -
että he ovat uskovia kristittyjä.
Siitä alkoi mielenkiintoinen, aika rankka vaihe.
Kun tämä tuli eteen, otin yhteyttä moniin muihin -
eri kirkkokuntien ihmisiin, lähetteihin, jotka tietävät, tuntevat asiaa.
Ihmettelimme tätä. Haimme ideariihtä, mitä voimme tehdä asialle.
Tämä kosketti laajaa osaa seurakuntien uskoontulleita, -
jotka olivat teoreettisessa vaarassa.
Ei vain teoreettisessa vaan joihinkin maihin lähetettiin jopa.
Siinä on saattanut sattua traagisia asioita.
Väliin kysyn, että mitä ajattelet, -
kun Suomikin on luopunut Herrasta -
ja ei enää uskota siihen, että joku puhuu totta aidosti: -
"Minä olen löytänyt Jeesuksen." Ei osata tunnistaa niitä merkkejä.
Silloin juristit tekevät päätöksiä, mitä poliitikot sanovat.
Tämä oli aika huolestuttava ja shokeeraava huomio.
Tavallaan niitä ihmisiä, joiden pitäisi olla asiantuntijoita, -
jotka tunnistavat aidon uskoontulon, ei uskottu.
Minäkin olen istunut siellä hallinto-oikeudessa kertomassa, -
mitä näen ja mitä olen muutaman vuoden aikana nähnyt.
Näyttää siltä, ettei minunkaan sanaani uskottu.
Ei seurakunnan todistusta. Tämä on aika huolestuttavaa.
Toki ymmärrän ja näen, -
että tässä maassa on kristinuskon todellisuus hiipunut.
Lähtökohta kuitenkin kristityn elämässä on se, että puhumme totta.
Se on fundamentaalinen asia.
Jos seuraamme totuutta, puhumme totta, -
mutta meidän puhettamme ei uskottu. Se oli aika shokkihavainto.
Kuinka paljon ajattelet poliitikkojen ajattelevan, -
että nämä ihmiset jäävät meille vaivaksi? Vai mikä se perustelu on?
Siinä on varmaan juuri tämä tausta ja pelko, -
ja puheissa on pelkoja, jotka eivät pidä paikkaansa.
Ja se, että niputettiin kaikki ihmiset samaan, -
on aika traagista.
Se sijaan, että todella pureudutaan ihmisten tilanteisiin, -
potentiaalisiin vaaroihin...
Esimerkiksi ex-muslimin vaarasta -
on ihan selkeätä tekstiä maahanmuuttoviraston omilla sivuilla.
Klaaniuhasta. Mutta jostain syystä se tieto ei kohtaa.
Näen itse henkilökohtaisesti, -
että se on aika lähellä ihmisoikeusrikkomusta, -
jos lähetämme ihmisiä vaaraan tietäen, -
että todennäköisesti hän joutuu hengenvaaraan, vainon vaaraan.
Kuinka paljon on palautettu ja miten heille on käynyt?
En uskalla enkä osaa lukuja sanoa.
Jumala tietää sen, mutta niitä on kuitenkin useita.
Nyt on itse asiassa hyvin akuutti tilanne.
Sen takia vetoankin, että nämä asiat otetaan vakavasti.
Tiedän, että nyt on ihmisiä, jotka ovat pakkopalautuksen edessä.
On päivämääriä laitettu -
ja heillä on toisaalla odottamassa vakava vainon- ja hengenuhka.
Sen takia nämä asiat pitäisi kiireesti ottaa uudelleen keskusteluun.
Tiedämme, että monissa maissa, muslimimaissa, on tilanteita, -
että "luovutko Jeesuksesta vai et?"
Jos et luovu, niin....
Tämä on todellista, koska vihollisvoimat eivät siedä sitä, -
että joku uskoo Jeesukseen.
Kyllä näin on. Toivon, että nämä asiat otetaan uudelleen käsittelyyn -
ja todelliset vaarat ymmärretään Suomessa.
Suomessa tämä on uusi asia, se on tullut, -
mutta pitää ottaa vakavasti tämä vaara, mikä heitä kohtaa, -
jotka ovat jättäneet islamin ja ovat Jeesuksen seuraajia.
Tästä voisi enemmänkin keskustella. Halusin tuoda tämän esiin, -
mutta nyt on runsas minuutti aikaa, joten ole hyvä ja kerro katsojille, -
mitä Pyhä Henki antaa sanottavaksi.
Haluaisin sanoa, että Jumala rakastaa sinua.
Tuon yhden raamatunpaikan, -
1. Pietarin kirje, luku 2.
Pietari kirjoitti tämmöisen lauseen:
"...joka "itse kantoi meidän syntimme" ruumiissansa ristinpuuhun, -
että me, synneistä pois kuolleina, eläisimme vanhurskaudelle;"
Perässä on myös lupaus: "ja hänen "haavainsa kautta te olette paratut"."
Jumala rakastaa sinua koko ihmisenä, -
tahtoo auttaa sinua, missä tilanteessa oletkaan.
Kiitos Ari näistä Raamatun sanoista, mitkä lopuksi sanoit, -
ja myöskin tästä keskustelusta.
Tuo jää meille kaikille rukousaiheeksi, että rukoilisimme niiden puolesta, -
jotka Suomessa ovat palautusuhan alla.
Että Jumalan tahto saisi tulla esiin. Kiitos oikein paljon. - Kiitos.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa sen tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-02030.
Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Voit myös lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitettä 8617. Kiitos tuestasi.
Tekstitys: A. Eskola