Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan. Olen Martti Ojares.
Tänään vieraanani on Jukka Kivinen. Tervetuloa Jukka. - Kiitos.
Olet Lauttasaaren poikia.
Onko sukusikin Helsingistä vai onko se muualta päin Suomea?
Vanhempani ovat kotoisin Pohjois-Karjalasta.
Isoisäni veljessarja ja kaksi sisarta asuivat aikoinaan Joensuun seudulla.
Sieltä ovat isäni ja äitini kotoisin.
Käytkö läpi ihan lyhyesti lapsuuttasi, josta voi sanoa, -
että siinä on ollut nuorella pojalla paljon haasteita.
No joo. Varhaisimmat lapsuusmuistot ovat aika mukavia itse asiassa.
Asuimme kerrostaloyhtiössä, -
uudessa kaupunginosassa, Lauttasaaressa.
Siellä oli paljon lapsia pihoilla leikkimässä.
Oli suurten ikäluokkien jälkihäntiä, minäkin.
Pihalta löytyi aina leikkikavereita.
Se oli ihan ok ympäristö silloin.
Ennen kouluikää? - Kyllä. Ennen kouluikää.
Lapsuuden onnellisimmat hetket olivat kesälomat, -
kun pääsimme junalla maalle. Se oli suurta seikkailua koko kesä.
Rauhallista oli. - Aivan.
Jotakin tapahtui elämässäsi erityisesti isäsi osalta.
Hän oli huono esimerkki. - No, joo.
Isäni isä oli kansakoulunopettajana Viinijärvellä.
Hän käytti runsaasti alkoholia.
Jossain vaiheessa hän lopetti kokonaan, -
mutta isäni oli alkoholiperheestä kotoisin.
Isäni alkoi käyttää enenevässä määrin alkoholia.
Se loi varjon perheemme elämään.
Jatkossa, kun hän alkoholisoitui lisää, -
sai aina hyvin varpaillaan odottaa häntä kotiin.
Jos hän tuli iltavuorosta, hän tuli yöllä.
Sitten alkoi riitely, huuto ja ovien pauke.
Lapset olivat siinä ihmeissään, kun piti koulua käydä.
Oliko niin, että äiti koetti suojella teitä -
mutta myöskin perheen mainetta? - Kyllä.
Kulissien ylläpito oli hyvin tärkeää.
Koko perhe näytteli näytelmää, että kaikki on hyvin.
Vaikka meiltä kuului huutoa rappukäytävään, -
isännöitsijä oli pitkämielinen.
Valituksia oli tullut mutta katsottiin läpi sormien.
Jälkeenpäin ajatellen, millaisen vaikutuksen se jätti sinuun?
Kun ajatellaan aikuisuuttasi, niin millainen perintö sieltä tuli?
Täytyy sanoa, että se loi epävarmuuden tunteen.
Ei oikein tiennyt, mitä tapahtuu. Ei tiennyt onko turvassa, onko rahaa.
Äiti piti pystyssä perheen kulisseja ja pyöritti taloutta.
Olimme aika niukoissa varoissa, kun elimme äidin tuloilla.
Isän rahat menivät kapakoihin enenevässä määrin.
Kyllä hän oli välillä kunnollisempikin ja selvinpäin ja lomilla -
mutta se epävarmuus jäi jäytämään.
Kuitenkin, ehkä äitisi vaikutuksesta, -
sinä kouluttauduit jopa kauppatieteen maisteriksi.
Sitä kautta menit vaativaan yritysjohtajan tehtävään.
Puhutaan siitä myöhemmin.
Ilmeisesti äitisi rooli oli aika merkittävä.
Kyllä äiti oli kaikki kaikessa. Hän oli meidän perheen aurinko, -
joka piti kaikesta huolen.
Varjeli lapsia ja oli tukena ja turvana.
Mitä ajattelet, kun tänä päivänä puhutaan paljon perheistä.
Että perheet hajoavat ja ettei niitä arvosteta.
Sinun taustaasi ajatellen, -
miten tärkeä on perhe ja se henki, missä lapsi kasvaa?
Kyllä se vaikuttaa lapsen elämään.
Olemme veljeni kanssa huomanneet, -
että se on vaikuttanut molempien elämään.
Aiheuttanut tiettyjä ongelmia kasvussa -
ja suhtautumisessa, tietyllä tavalla, elämään.
Kyllä se tulee vastaan. Se heikentää eväitä.
Mennään siihen vaiheeseen, kun tulit aikuiseksi -
ja olit koulut käynyt.
Menit työelämään ja tuli perhe. Käytkö perheen alkua ensin läpi.
Joo. Tapasin vaimoni opiskellessani.
Olimme hyvin onnellisia.
Menimme naimisiin vuonna -75.
Sitten alkoi tulla lapsia.
Vuonna -80 syntyi vanhin poika.
Nuorempi poika syntyi -83.
Kaikkein nuorimmaisin syntyi -87.
Pikkulapsivaihe ja lasten kasvattaminen oli hienoa aikaa.
Perhe oli minulle erittäin tärkeä. Halusin pitää ykkösenä sen.
"Minun perheessäni ei ainakaan tarvitse pelätä."
Ei ollut sitä sarvikuonoa olohuoneessa. Vai mikä se olikaan?
Virtahepo.
Tunsin, että olen perheen johtaja ja ohjaaja.
Varmasti perheesi oli tosiaan sitä, mitä juuri kerroit.
Mutta sinulle tuli myös toinen perhe.
Se oli Lemminkäinen-konserni, joka on iso rakennusalan perheyhtiö.
Tavallaan käytit siihen aika paljon aikaa. Käytkö sitä läpi.
Pääsin opiskelupenkiltä, -
kutsuttiin Lemminkäiselle kontrollerin hommaan.
Siitä alkoi tämä ura.
Annoin kaikkeni.
Työ vei kaiken energian ja huomion, ja se oli tärkeä.
Se oli perheellekin tärkeä. Perhe oli ylpeä siitä, että oli hyvä työpaikka.
Tuli rahaa ja saatiin asunto ostettua.
Se oli tärkeä identiteettikysymys -
minulle, jonka isä oli ikään kuin -
häipynyt perheestä taka-alalle.
Työpaikka oli tavallaan isä minulle.
Halusin tehdä kaikkeni, että miellyttäisin.
Osaan hyvin kuvitella, kun olen itsekin ollut perheyhtiössä.
Perheyhtiössä päähenkilöstä, pääomistajasta -
tulee tavallaan isä, koska isältä halutaan saada kiitosta.
Sinusta tuli, voisiko sanoa, työnarkomaani.
Oma perheesikin kärsi, koska halusit saada isän hyväksynnän ja kiitokset.
Kyllä se näin on. Panostin kaikkeni. Olin kaksijakoinen.
Ajattelin, että taistelen työrintamalla ja tuon perheelle leivän, -
asunnon ja kaiken maallisen hyvän.
Kyllä perhe siitä tykkäsi. Nautimme elämästä.
Mutta toisaalta vaimo sai kotona hoitaa kaiken -
ja minä tuli väsyneenä lepäämään.
Sinun elämässä on ollut paljon sellaista, että voi sanoa, -
että olet joutunut käymään aikamoisen ahjon läpi.
Sinun kolmannen, nuorimman pojan elämä oli hiuskarvan varassa.
Se ei ollut helppoa sinullekaan.
Joo. Vuonna -87 syntyi kolmas poika keskosena.
Olin jonkinlaisella työmatkalla Ranskassa, Pariisissa.
Sain puhelimessa tietää, että on syntynyt keskosena lapsi.
Tuli kauhu. Oli määrä syntyä paljon myöhemmin.
Siitä alkoi semmoinen... Hän joutui tehohoitoon Naistenklinikalle.
Siirrettiin Lastenklinikalle -
ja siinä taisteltiin hänen hengestään monta kuukautta.
Hänet elvytettiin monta kertaa keskoskaapissa.
Se oli epätodellista. Se aika meni vähän niin kuin sumussa.
Tuliko hän kotiin vähäksi aikaa?
Joo. Hänet siirrettiin teholta -
Kätilöopistolle vähän kasvamaan.
Sitten hän pääsi kotiin.
Kun hän tuli kotiin, huomasin parin viikon päästä siitä, -
kun hän oli kotiin tullut, -
että hänen katseensa ei enää seuraa lasten mobilea, mikä oli sängyn päällä.
Se oli hirveä järkytys. Tajusin, että jotain on tosi pahasti pielessä.
Hän sokeutui.
Se oli nopea tauti, mikä tuli kontrollien pettämisestä sairaalassa.
Se olisi voitu hoitaa jollakin tavalla.
Nyt hän on noin 35-vuotias. Sokea, mutta on taistellut jopa niin, -
että on tutkinnonkin suorittanut.
Tällä pistesysteemillä pystyy tekemään työtä.
Kyllä hän kävi merkonomiksi.
Hän on tehnyt litteroijan työtä kymmenen vuotta.
Eli tekstejä kirjoittanut Wordille.
Hän on ammattitaitoinen siinä. Hän on ihan tyytyväinen elämäänsä.
Pystyykö hän puhumaan? - Joo. Erittäin paljonkin puhuu.
Hän on ehkä positiivisin henkilö meidän perheestä monella tapaa.
Hän on hyvin vähään tyytyväinen -
ja on kiitollinen työstä ja on vielä sitkeä tekemään sitä.
Nyt, kun puolet ohjelma-ajasta on mennyt, -
mennään siihen, miten Jeesus on tullut sinun elämääsi.
Tiedän, että rippikouluaikana se ei oikein istunut sinuun.
Ehkä Sana oli liian voimakas.
Mutta myöhemmin tuli. Käytkö sen tiiviisti läpi.
Voi sanoa, että minulla oli kolme tiettyä vaihetta elämässäni.
Vähän erityyppisiä kutsuja on tullut.
Ensimmäinen törmäys tai kutsu oli vuonna -67 rippikoululeirillä.
Siellä sain tyrmistyksekseni kuulla, -
että ihmisellä on vain kaksi tietä.
Toinen tie vie Taivaaseen ja toinen helvettiin.
Ja vain harvat pääsevät sille kaidalle tielle, joka vie Taivaaseen.
Se oli shokki.
Se muutti sinun elämäsi. - Se muutti monella tapaa.
Siinä se tuli, vaikka olin järkyttynyt ja vihainen Jeesukselle ja kaikelle.
Että ei näin voi olla. Tämä on epäreilua.
Sitten etäännyin uskosta.
Olin vähän aikaa seurakuntanuorissa mutta jäin pois.
Ei minusta ollut siihen. Halusin maailman vauhdikasta elämää.
Siitä jäi kipinä itämään.
Olen aina tiennyt, että Raamattu on totta.
Minä vain pakenin.
Siitä ei ole kovin pitkä aika, kun lopulta löysit Jeesuksen.
Milloin se tapahtui ja miten?
Sanotaan, että raamattuvaihe tuli silloin, kun nuorimmainen syntyi.
Silloin löysin Raamatun. Ostin Raamattuja joka paikkaan -
ja luin pari kertaa läpi.
Lapsille ostin lasten Raamatun ja luin sitä heille.
Se jäi, kun töissä meni niin lujaa. Se hukkui siihen.
Kolmas kutsu tuli -
Medialähetyksen kautta.
Olin kiireinen töissä ja olin koko ajan menossa johonkin päin.
Aloin kuuntelemaan korvalappuradiolla -
Radio Dein lähetyksiä, kun Dei tuli.
Autossa kuuntelin myös Radio Deitä. Sanoma sieltä alkoi kiinnostaa.
Sitä hömppää, rokkia ja vaikka mitä soopaa -
tulee radiosta ja televisiosta, -
mutta enemmän kiinnostuin hengellisistä ohjelmista.
Huomasin, että niissä on jotain.
Minusta tuli niiden suurkuluttaja. Kuuntelin kaikkia hengellisiä ohjelmia.
Raamattu kannesta kanteen.
Opin Raamattua hyvin paljon. Olen kuunnellut sitä niin monta kertaa.
Minua ei todella myydä mihinkään muuhun uskontoon.
Kiinnittää huomiota, että oli Raamatun opetusta.
Missä se voima on? Se on Jumalan Sanassa.
Jos Jumalan Sanaa ei opeteta, niin kuin sitä pitäisi opettaa, -
niin ihmiset eivät saa sitä voimaa uskoa.
Kyllä. Raamatussa on voimaa. Sen huomasin lukiessani sitä.
Siitä sai aina jotakin. Ja kun kuuntelin ohjelmia, -
niistä sai aina jotakin sille päivälle, sille hetkelle tärkeää.
Mitä sitten, kun sinä tulit uskoon? Miten se perheessä noteerattiin?
Se tuli niin, että ilmaisin uskoni heille -
ja kuuntelin hengellisiä ohjelmia kotonakin.
Kysyin kyllä: "Haluatteko kuunnella näitä?"
Välillä se oli ok ja välillä ei ollut.
Kun vaimoni sairastui Alzheimerin tautiin, -
oireet näkyivät jo aikaisemmin.
Hän kiukutteli joskus näistä hengellisistä ohjelmista.
"En halua näitä kuunnella. Jokainen tulee uskollaan autuaaksi."
Mutta kyllä hän joutui hyväksymään sen, että minulla oli tämä ajatus.
Ei ottanut vastaan sitä vielä.
Sanoit, että lapset olivat sinulle tärkeitä.
Nyt voidaan sanoa, että on seuraava polvi, -
eli lastenlapset ovat olleet sinulle viime vuosina tärkeitä.
Kyllä. Heitä on nyt kuusi kappaletta keskimmäisellä pojalla.
Se on minulle suuri ilo ja onni.
Olen heille saanut kertoa Jeesuksesta -
ja olen alkanut lukea samaa lasten Raamattua heidän kanssaan, -
mitä luin omille lapsilleni.
Olen kertonut heille luomisesta ja kaikesta.
On ihana nähdä, miten pieni lapsi ottaa vastaan.
Silmät suurena uskoo, että kyllä, Jumala on olemassa.
Hän on luonut tämän maailman.
Nyt missiona on vahvistaa heidän uskoaan.
Niin kuin sanotaan: "Tulkaa lasten kaltaisiksi."
Juuri tämä, että lasten kaltaisiksi teidän täytyy tulla, -
että voitte löytää Jumalan valtakunnan.
Se koskee meitä aikuisiakin. Meilläkin pitää olla se sisäinen lapsi -
ja meidän pitää lapsen tavoin ottaa vastaan.
Nuorin lapsistasi, poika, joka sokeutui.
Miten hengellisyys hänessä on?
Vaimo on luku sisänsä, miten hän löysi Jeesuksen -
mutta poikani on myös vaimoni kuoleman jälkeen...
He olivat hyvin tiivis pari.
Asuimme kahdessa paikassa, kun olin lapsenlapsia hoitamassa, -
kun he tarvitsivat apua, Levin suunnalla.
Poika oli äitinsä kanssa kotona.
Vaimon kuoltua asuin kaksistaan nuorimman poikani kanssa.
Hän alkoi ottaa vastaan uskoa.
Kuunteli TV7:ää -
ja YouTubesta katsottiin, kuunneltiin vanhojen saarnaajien saarnoja.
Hän tykkäsi kuunnella niitä.
Kun kysyin: "Haluatko ottaa Jeesuksen elämääsi?" -
hän vastasi: "Joo. Kyllä haluan."
Hän otti Jeesuksen vastaan. Kysyin häneltä luvankin, -
että saanko mainita, että hän uskoo. Hän sanoi: "Mainitse vaan."
Käydään läpi vaimosi uskoontulo -
ja ihan viimeiset hetket, -
mitä teitte, ennen kuin hän sai viereltäsi taivaskutsun.
Se oli hyvin koskettavaa. Hän oli muistisairas, -
mutta Jumala järjesti hienon yllätyksen sinulle.
Vaimoni oli tosiaan -
hyvin perinteisten linjojen kannattaja.
Hän oli lapsena oppinut, että jokainen tulee uskollaan autuaaksi.
Siitä hän piti kiinni lähes viimeiseen asti -
ja torjui, kun yritin korostaa hänelle henkilökohtaisen uskon merkitystä.
Hän torjui sitä, mutta kun hän oli syvällä dementiassa, -
ihan viimeisenä vuotenaan, tai kesänä, -
vein hänet maalle. Olimme siellä kaksistaan.
Minä hoidin häntä, koska hän vaati jo hoitoa.
Luovuin kaikesta muusta.
Ajattelin, että hoidan hänet loppuun asti kunnolla -
ja annan kaiken hänen eteensä.
Hän oli suhtautunut negatiivisesti minuun taudin takia.
Kun hän huomasi, että pidin hänestä huolta, hän alkoikin luottaa minuun.
Mutta hengellistä asiaa hän ei vielä ottanut vastaan.
Aloin sitten aamukahvipöydässä...
Minulla on tällainen kännykkä.
Laitoin sen aamukahvipöytään hänen eteensä ja kysyin: -
"Saanko avata ja näyttää? Kuunnellaan yhdessä ohjelmaa."
Eri ohjelmia kuuntelimme TV7:stä.
Toisista hän piti ja toisista ei.
Välillä sanoi: "En minä tuollaista kuuntele."
Sitten huomasin, että hän nousi sieltä dementian syövereistä.
Herra ikään kuin sytytti lampun hänessä.
Hän oli täysin järjissään ja kirkkaasti ajatteleva, kun hän katsoi niitä.
Varsinkin rovasti Matti Vuolanne ja hänen ohjelmansa.
Hän tykkäsi Matin tyylistä.
Sitä hän katsoi hyvin tarkkaan.
Ihmettelin, kun hän oli ihan tarkkana ja skarppina.
Hän oli ihan kuin ei olisi dementiaa olemassakaan -
sen ajan, kun kuuntelimme.
Kun ohjelmassa sanottiin: "Ihminen pelastuu vain -
henkilökohtaisen uskon kautta Jeesukseen." -
niin Eeva sanoi: "Joo. Niin se on."
Hän ei ollut puhekykyinenkään siinä vaiheessa. "Joo. Niin se on."
Se on mahtava juttu. Tässä on reilu minuutti aikaa.
Sano katsojillemme, mitä haluat, tai mitä Pyhä Henki ohjaa sanomaan.
Minua on puhutellut aika paljon...
Pyhä Henki on varmaan nostanut minussa tätä aihetta.
Sitä, että on viisaat ja tyhmät neitsyet.
Neitsyet, -
morsiusneidot olivat tulossa sulhasta vastaan.
Heillä ei ollutkaan lampuissaan öljyä, näillä tyhmillä neitsyillä.
Viisailla neitsyillä oli ja he pääsivät häätaloon sulhasen kanssa, -
eli Jeesuksen kanssa juhlimaan.
Tyhmät neitsyet jäivät ulkopuolelle -
ja Jeesus sanoi: "Minä en tunne teitä."
Ongelma on Suomessakin samanlainen.
Ei tunneta Jeesusta.
Muodollinen kirkon jäsenyys ei pelasta.
On kaiken maailman tarotkortit -
ja kuvitellaan, että päästään omilla ansioilla, mutta se ei toimi.
Kiitos. Tämä on hyvä vaihe lopettaa.
Valitkaa Jeesus. Se on turva ihmiselle tänä päivänä ja ikuisesti.
Kiitos oikein paljon tästä ohjelmasta ja Herra siunatkoon sinua. - Kiitos.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa sen tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-02030.
Puhelun hinta on noin 13 euroa.
Tai voit lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitettä 8617. Kiitos tuestasi.
Tekstitys: A. Eskola