ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Arvo Ilmari Moilanen.
Tere tulemast Arvo Ilmari!
Sa tuled Kainuust.
Tuled sealt kandist, kus sündis ka Soome kirjanik Eino Leino,
kes Google'i andmetel elas 1878-1926
ehk 150 aastat tagasi.
Kainuul on palju nimesid nagu Näljamaa, Kainuu kõrb jne.
Oled vist kogu oma elu Kainuus elanud...
Milline on su elu seal olnud?
Tänan!
Olen tõesti sündinud Kainuus, Melalahti külas.
Melalahti sai oma nime sellest, et Savost tulid sinna uued elanikud.
See oli kuningas Gustav Vaasa valitsemise ajal.
Nad sõudsid mööda Oulujärve
ja mõtlesid: "Kus me nüüd selle paadi peataksime?"
Seejärel aga otsustasid
lasta sel minna sinna, kuhu aerud viivad.
Aerud viisidki randa.
Melalahti oli üsna viljakas koht.
Kasvutingimused olid nii erakordsed,
et neid võis võrrelda Lõuna-Soome kasvutingimustega.
Sa sündisid 1936. aastal ehk mõni aasta enne Talvesõda.
Väikese lapsena suutsid sa ka sõja ajal üht-teist avastada.
Millised mälestused sulle sõjast jäid?
Kurvad mälestused
tänu hirmutavatele olukordadele.
Olin siis alles 3-aastane
ja pommituslennukid lendasid ka üle meie kodu.
Mäletan, kuidas ema kattis õhtuti aknad kinni,
et valgus välja ei paistaks.
Toad olid väga hämarad,
kuna tol ajal polnud meil kodus elektrit.
Nii et igasuguseid hirmutavaid olukordi oli.
Kui isa esimest korda sõjast koju tuli, istusin sooja ahju peal,
mis oli toas kõige soojem koht.
Korraga läks uks lahti ja uksest astus sisse noor mees -
sõduri vormis ja musta habemega.
See oli minu isa.
Ma ei tea, kas ta oli pikka aega puhkusel,
aga mälestused olid väga sõjalised.
Seetõttu on ka elus kogetud igasugu halbu asju,
aga Jumal on aidanud.
See oli tõesti karm aeg.
Lisaks veel seegi, et polnud elektrit.
Lisaks oli Kainuu ka vaene piirkond nagu kogu Soomegi,
aga Kainuu veelgi rohkem,
mistõttu seal oli kindlasti kõigest puudus.
Jah.
Ka koolis oli kõigest puudus.
Mäletan, kuidas abi korras jagati jalatseid.
Erinev abi oli vägagi vajalik
ja seda jagati vaestele peredele, kus oli palju lapsi.
Sa oled 86-aastane terve mees, mis kõik on Jumala töö.
Sa pole olnud ainult Soomes, aga käinud tihti ka Saksamaal.
Sellest räägime me teises saates.
Saan aru, et sul oli hea kodu.
Hea kodu selles mõttes,
et mu isa ja ema said 1930'ndatel usklikeks.
Mu vanaema oli veel Tsaari-Vene võimu ajal 1917. aastal
ühe ärkamisliikumise usin liige.
Ta oli meie suguvõsas nö "valgus taeva teel".
Minu suguvõsas sai teisigi inimesi usklikeks.
Kuid läheme 1949. aastasse, mil olid 12-aastane.
See oli selline muutuste aasta, mille muutus on sul tänini säilinud.
Räägi, mis muutus see oli?
See oli muutuste aasta ja ma vajasin seda aastat.
Mu vanem õde elas koos oma perega me kodutalus Melalahtis.
Nende poeg Jouko jäi raskelt haigeks.
Oli 1948. aasta 8. veebruar ja Jouko uinus me kodus surmaunne.
Nägin, kuidas see väike poiss oma silmad sules
ja ta näo värv muutus.
Sellest algas mul suur otsimiste aeg.
Samal ajal sai mu õde leerikoolis usklikuks.
Ta tuletas mulle oma kirjadega meelde,
kui tähtis on käia taevateedel ja samuti ka taevateele tulemine.
See pisipoisi surm samal aastal utsitas mindsamuti tagant.
Otsisin lohutust kirikulauludest ja vaimulikest salmidest.
Mul oli ka väikevend, keda ma õhtuti kodus magama panin.
Laulsin samas erinevaid kirikulaule ja nutsin.
Tahtsin venda magama panna, aga samal ajal ka nutsin.
See kestis mitu kuud.
Siis aga juhtus selline ime, et ka mu teine õde sai usklikuks
ja tema oskas väga hästi evangeliseerida.
Ta kuulutas mulle iga päev Jumala Sõna
ja rääkis, et Jeesuse tulek on lähedal.
Siis aga küsis: "Kas oled selleks valmis?"
Minult, kes olin elanud hirmu all, kartes kõiki ja kõike.
Siis aga tuli see tähtis päev - 18. juuli, 1949.
Olime magama sättimas ja mu kaks usklikku õde olid ka seal.
Nad ei hakanud mind magama sundima,
vaid hakkasid rääkima, mida Jeesus on teinud
ja kui imeline on kord
näha taeva kirkuses seda väikest poissi,
kes oli uinunud igavesse unne.
Nende vestluste käigus tekkis meil väga viljakas dialoog.
Võib öelda, et see oli mu elus esimene hingehoidlik vestlus.
Kuna mind ei saanud sunniviisil usku pöörata,
siis usk tuli kõrgustest hoopis minu sisse.
See laskus mu südamesse.
Kogesin, et mingi tähtis asi on mu südames toimunud.
Halleluuja! Seal toimus midagi imelist!
Siis mu õde küsis: "Kas usud nüüd Jeesusesse?"
ja ma vastasin kindlameelselt: "Jah."
Selline oli mu usutunnistus.
Kogesin, kuidas sel hetkel viidi mind taevalikku õhkkonda.
See on midagi nii ehedat ja võimast
ja kuigi sellest on juba nii palju aega möödas,
kannab see sind tänagi veel. - Aamen! Nii on.
See kõik kujundas su elu paljuski ka edaspidi.
Käisid muidugi koolis, sh ka keskkoolis.
1949. aastal loodi mu kodukohta Paltamosse kool.
Su vanemad aga arvasid, et oled liiga vana minemaks keskkooli.
Miks nad nii arvasid? Sa ju polnud veel nii vana.
Ma käisin põhikoolis 6 klassi.
Armastasin väga keeli, saades neis ainult viisi.
Rootsi ja saksa keel olid viied.
Tahtsin õppida keelte õpetajaks.
Isa ja ema aga arvasid,
et me suguvõsas on nii palju õpetajaid,
et ka mina võiksin saada õpetajaks meie suguvõsa poolt.
Nii ma siis püüdsin saada sisse Kajaani Õpetajate Seminari.
Tookord võeti sinna terve klass ka põhikooli baasil.
Õpe kestis 4 aastat.
Mäletan, kuidas olin sisseastumiseksamitel.
Olin just laulmise eksamil.
Mul olid laulmises ainult neljad.
Ütlesin põhikooli viimasel nädalal direktorile,
et ma ei pääse kindlasti õpetajate koolitusele,
kuna mul on laulmine 4.
Direktor teadis, et ma laulan ja mängin kitarri.
Ta kutsus mind peale kooli oma kabinetti
ja me laulsime koos.
Alguses laulsin ise ühe laulu.
Siis aga tegi direktor ettepaneku laulda koos.
"Laulame duetti!"
Laulsimegi ja see duett kõlas ilusasti igal pool.
Siis direktor ütles: "Tõstan su laulmishinde 5'le."
- Mis oli kindlasti ka õiglane. - Oli küll.
Vajasin seda siis ja hiljemgi veel.
Sa said õpetajaks,
olles mõned aastad mitmes koolis õpetajaks.
Aga siis nähti, et sul on võimeid suuremaks tööks.
Räägi sellest, mis see oli.
Olin ühes külakoolis õpetaja, kus oli palju õpilasi.
Kohati üle 40 õpilase.
Seal olid koos 3., 4., 5., 6. ja 7. klassid
ja seal oli palju tööd.
Läksin klassi ette ja ütlesin: "Mida ma teile praegu õpetaksin?"
Üks säravsilmne tüdruk ütles:
"Õpetaja, laske meil teha ainult kirjalikke töid!"
Juhtus see, et sellest tüdrukust,
keda ma ei jõudnud väga palju õpetada,
kuna ta oli paralleelklassis,
sai hiljem maakonna sekretär.
Kes tahab õppida,
see õpib ka väiksema õpetaja-poolse panusega.
Olin selles külakoolis õpetaja,
aga siis otsiti sinna valda haridusjuhti.
Sealt piirkonnast oli kaks õpilaste hooldusisikut.
Üks oli ühest, teine teisest kohast.
Nad mõlemad palusid mul kandideerida haridusjuhi kohale.
Ma polnud varem pürginud juhtivatesse ametitesse,
aga nad ikkagi palusid tungivalt.
Nii esitasingi vallavalitsusele avalduse,
mis läks arutamisele valla volikogus.
See oli 1973. a. juulis.
Oli nii, et üks osa volikogust oli mu selja taga
ja teine osa mitte täielikult.
Kaks inimest jätsid hääletamata, nii et häälte arv jäi viiki.
Siis tuli mind loosi teel ametisse hääletada,
milleks oli vastav hääletuskast olemas.
Järgmisel päeval oli "Kainuu sõnumites" pilt,
kuidas Arvo Ilmari Moilanen "loositi" Puolanka haridusjuhiks.
Samas näen selles Jumala imelist juhtimist.
Mul endal polnud ju selleks mingeidki teeneid.
Mind valiti loosi teel sellesse ametisse.
Sa olid seal 22 aastat?
Olin Törmamäel õpetajana 13 aastat.
Aga haridusjuhina? - Selles ametis olin 22 aastat.
Ehk siis elu väikseima karjääri tegid sa just sellel alal.
Su puhul on nähtud ka juhi omadusi.
See on nõudlik amet, sest seal on inimesed,
kelle huvisid peaks juba algusest peale tunnustama.
Samuti tuleb mõningaid koole sulgeda.
Seal on palju erinevaid arvamusi. - Just.
Olles koolikomisjonis, pidin tegema otsuse-ettepaneku.
Ma olin veidi arglik.
Üks komisjoni liige ütles:
"Koolide sulgemise asjus
peab haridusjuht tegema otsuse-ettepaneku."
Mingite tegevuste tulemusel läks see hääletusele.
Mina sellest ära ei kohkunud.
Kõik koolid, mille suhtes volikogu tegi otsuse, pandi kinni.
Kui seda taheti vaidlustada, ei muutnud see midagi.
Nüüd lähme selle teema juurde,
kus oled jälginud haridusmaastikku kümneid aastaid.
Avastad seal tänapäevalgi üht-teist.
Lastel pole enam pühapäevakooli.
Koolis ei tohi enam Jumala Sõna jagada
ega ka Jeesusest rääkida jne.
Mida oled selles vallas märganud
ja millised tähelepanekud on sul aastatega tekkinud?
Olen mures selle pärast,
et kodud on jätnud kristliku kasvatuse laokile.
Lapsed on nö nelja tuule käes.
Vastutus on pandud koolidele,
aga koolide õppekavas pole kristlikku õpet ja kasvatust.
Ka ei saa pidada hommikusi palvushetki.
Kui ma olin haridusjuht, palus keskkooli direktor väga,
et peaksin kristliku hommikuse palvehetke,
mida ma ka tegin.
Aga nüüd on ajad muutunud ja kurb on see,
et laste ja noorte halb käekäik on kasvanud.
Ainult armastav Jumal suudab seda tühimikku täita.
See on täna kristlaste murekoht, et kuidas seda asja muuta.
Soomes pannakse täna kokku valitsust.
Ministrite valikut pole veel tehtud, aga abordiküsimus võeti maha.
See viitab sellele, et peaministri liin ei muutu.
Seda on väga kurb kuulda.
Me valitsus peab näitama seda joont, et ka hariduse poolel asi paraneks,
sest sellega paraneks ka laste ja noorte käekäik
ja kogu rahvas saaks sellest õnnistatud.
- Just nimelt.
- Sest praegu tegutsetakse selgelt Jumala Sõna ja tahte vastaselt.
- Piiblist on teada, mis sellele järgneb -
mitte midagi head.
- Just nii.
Kainuu on piirkond,
kus vaimulikud asjad on rohkem au sees, kui Helsingis.
Kuidas sealsed pastorid ja vaimulikud nende asjadega tegelevad?
Meil Kainuus on nelipühi kogudustel koolitöö tegija.
Koolid on väga avatud,
nii et kristlased on saanud käia koolides.
Kooliaasta lõpus toimuvad minu teada kiriklikud üritused.
See eitav suhtumine vaimulikesse asjadesse
pole olnud nii järsk.
Meil on siin esimeses saates veel 5 minutit aega,
mistõttu uurime veel su vaimuliku elu kohta veidi.
Sa olid 12-aastane, kui said võimsalt usklikuks.
See on mõjutanud su elu tänase päevani välja.
Sa oled mõistnud Jumala ja Püha Vaimu tähtsust.
Kuidas see kõik on su elus realiseerunud?
Mul on aastate jooksul tekkinud tasapisi selliseid aegu,
kus olen kogenud, et mu jõuvarud kuivavad kokku,
kuna olen löönud kaasa koguduse töös.
Mitte ainult muusika vallas, aga ka kuulutustöös.
Nii olen ka kogenud,
et Jumala Sõna kuulutamine ja Jumala elu esil hoidmine
ei õnnestu omast jõust.
Selleks on tarvis Püha Vaimu ligiolu.
Nii on mu elus olnud hetki,
kus olen tugevalt janunenud Püha Vaimu järele
ja Püha Vaim on mulle ka alati imeliselt ilmunud ja mind õnnistanud.
Ühtlasi olen näinud, et sel juhul pole ka vanus koormaks.
Kui Püha Vaim vabaneb, siis sa ka noorened.
Kogesin, et omast jõust ja tarkusest ei suuda ma ristisõnumit kuulutada,
aga Püha Vaim on see, kes saab kirgastada Jeesust.
Ühtlasi aga olen isegi saanud kastetud,
kui olen saanud teisi Jumala Sõnaga turgutada.
Oled rääkinud oma naisest, et ta oli tugev palvetaja.
Ta sai vist paar aastat tagasi taevakutse?
- Jah, 3 aastat tagasi.
Ta oli tugev palvetaja.
Kas tahaksid temast midagi rääkida?
- Ta oli siiras palvetaja.
Käisime alati koos palveteenistustel.
Mitte vaid oma koguduses, aga ka mujal.
Kui keegi tuli eestpalvet paluma - kasvõi oma laste või lähedaste eest,
palvetas mu naine alati prohvetliku palve,
millele minu kaudu tuli seletus.
Näiteks selline, et see inimene vajab isiklikku hingehoidu.
Kuulutasin Jeesuse nimel ja veres väes ta patud andeks,
nii et inimene koges peale seda rõõmu, rahu ja vabadustunnet.
Kogu selle vanatädi olemus muutus palju helgemaks.
Ühtlasi mõistsin, et need mured, mis ta esile tõi,
olid väikesed asjad.
Tähtsaim oli see, et ta sai kogeda andeksandmist.
Kui vaadata tänapäeva maailma,
kus inimestel on rõhumist ja maailma mured koormavad,
siis see, millest just rääkisid, selles on olemas lahendus.
Lahendus on Jeesus. - Aamen.
Miks seda tõrjutakse?
Miks tundub Jeesuse nimi nii raske või tüütuna?
Seda peetakse nii vanamoodsaks.
Põhjus võib olla ka see, et usklikud ei julge tunnistada.
Aga TV7 on üks Jumala tööriist
ja ma rõõmustan selle üle,
et selle kaudu võib igasse kodusse, kus on vastuvõtu võimalused,
saata Jumala Sõna.
Meil on veel 1,5 minutit aega, nii et nüüd on vaba sõna aeg.
Psalmis 136 räägitakse, kuidas me saame Jumalat ülistada.
"Tema üksi teeb suuri imesid. Tema arm kestab igavesti."
Teine kirjakoht on selline:
"Ta juhtis kõrbes oma rahvast. Tema arm kestab igavesti."
Veel üks: "Ta meenutas meid, kui meid maha suruti."
Soome rahvas on täna allasurutud ja meid surutakse jätkuvalt alla,
aga Tema arm kestab igavesti.
Palvetagem ja ülistagem Jumalat, kes on koos meiega.
Kas saaksid veel lühidalt palvetada vaatajate eest?
Tänan taevane Isa, et Sa aitad igat selle kanali vaatajat ja kuulajat,
et ta leiaks Sinus rahu.
Aitäh Jeesus, et Sinu veres on vabadus kõigile,
kes tahavad kogeda, mis tähendab elada Jumala lapsena.
Ole ülistatud Isa, Poeg ja Püha Vaim! Aamen.
Aitäh Arvo Ilmari meie esimese saate eest!
Järgmine kord teeme teise saate,
kus keskendume rohkem vaimulikule alale
ja sellele, mida oled kogenud.
Sinu oskus tõlkida saksa keelest soome keelde
on teada tuntud.
Ka sellestki räägime.
Näeme järgmises saates!
Aitäh!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd
võite helistada 900 1770 (kõne hind 10 euri).
Võite annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa