ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Samuel Dillström.
Tere tulemast Samuel! - Tänan!
See on meie teine saade.
Esimeses saates võtsime läbi
su elu esimesed eluaastad, usuletuleku jne.
Tänases saates aga räägime siis su usuteekonnast
läbi erinevate aegade.
Aga elus on ka selliseid asju nagu haigused.
Ka sina ei jäänud neist puutumata, olles puutunud kokku paari haigusega,
nii et räägi, mis lugu nendega oli?
Usuletuleku ajal, kui olin 13-14-aastane,
haigestusin epilepsiasse.
Sain esimese epilepsiahoo. Suust tuli vahtu jne.
Minestasin voodis ja ärkasin alles haiglas.
Neuroloog alustas uuringutega,
aga mingeid põhjuseid ei leitud.
Mulle tehti mitmeid teste, sh neuroloogilised testid, röntgen,
aga põhjust ei leitud.
Tagantjärele selgus, et mu emal õnnestus ta endises töökohas
välja vihastada üks võimalik nõid.
Lahtis oli antroposoofiline ühing, kus oli üks nõidust harrastav isik.
See nõid vihastas väga mu ema peale,
kes püüdis seal lastele Jeesusest rääkida.
Ühtlasi avastas ema seal ühe väärkohtlemise olukorra.
See nõid vihastus
ja püüdis tõenäoliselt manada midagi kurja
kogu me pere üle.
Nii juhtuski, et mul tekkis see epilepsiahoog.
Äsja uuestisündinuna ei osanud ma selle vastu veel võidelda.
Nii juhtus, et võtsin peale seda 5 aastat vastu tahtmist ravimeid,
tehes seda väikestes annustes.
Neuroloog ütles, et need ei takista saamast epilepsiahooge,
aga ma ei nõustunud rohkem neuroleptiat võtma.
Umbes 5 aasta pärast oli mul öine hoog.
See polnud epilepsiahoog vaid nö "unehalvatus".
Siis sai mulle selgeks,
et unehalvatus on puhtalt deemonlik ilming.
Öelgu kes uurija mida tahes.
Sellest on mul omamoodi kogemus
ja ma tutvusin ka teiste unehalvatustega.
Seal on alati mingi kuri olend või olendid kohal,
keda sa siis kuuled või näed.
Vahel on see kuri olend rinna peal ja püüab teha mingit kurja.
Kogesin seda unehalvatust ja ärkasin keset ööd üles.
Mul oli eriline unenägu,
kus linnu söögimajas oli surnud väike lind.
Söögimaja oli vormitud väikese linnu moodi
ja mulle näidati selles majas väikest varblast.
Ma polnud kindel, kas ta oli surnud, aga ta ei liigutanud end.
Ärkasin keset und üles ja nägin, et ma ei suuda liigutada.
Ma ei suutnud ka hüüda.
Suutsin vaid lõhna tunda ja otse üles vaadata.
Samas, kui ma ei suutnud liigutada ja hüüda, tuli paanika.
Sain aru, et mingi olend on mu pea juures.
See tundus väga selgelt niimoodi.
Kui ärkasin, siis see olend ehmatas hirmsasti.
Ta ei tahtnud, et ma ärkaksin.
Ta põgenes üle mu pea põrandale.
Kuulsin oma kõrvadega selle küünte krabinat.
Ta põgenes kuhugi ja kadus.
Mõned sekundid enne seda taipasin Jeesust appi hüüda.
See käis nii kähku. Hüüdsin: "Jeesus aita!"
Hüüdsin oma meeltes Jeesust appi. Suust ei tulnud mingitki häält.
Sellele olendile ei meeldinud, et ma Jeesust appi hüüdsin.
Ta taipas, et kui ma ärkan, siis ma pöördun Jeesuse poole.
Nii hakkas tal kiire sealt lahkumisega.
Tagantjärgi sain aru, et ta püüdis põhjustada mulle epilepsiahoo.
Oleksin võinud sel ööl saada kes teab, kui tugeva epilepsiahoo.
Need hood tulid alati öösiti.
Kas mingil ajal toimus sellest ka tervenemine?
Jah.
Võitlesin kogu öö selle vaimuväe vastu.
Ta püüdis tulla tagasi siis, kui hakkasin taas magama jääma.
Aga ma käskisin sihikindlalt
tal Jeesuse vere väes ja nimel lahkuda.
Käskisin tal mind rohkem mitte puutuda,
tunnistades oma patte ja muid asju.
Lootsin Jumalale ja sel ööl see enam tagasi ei tulnud.
Sain aru, et see oli mingi vaimne rünnak
ja ma rääkisin sellest ka emaga.
Siis selguski, et oli selline nõid, kes meid tõenäoliselt needis.
Siis hakkasin paastuma.
Paastusin 40 ööpäeva puhtalt vee peal
ja palvetasin.
Kas see on võimalik? - On võimalik.
Tahtsin kogeda, kas on võimalik teha, mida Jeesus tegi.
Oli võimalik.
Mul oli 80 kg lihasmassi ja rasvkudet,
aga peale 40-ööpäevast paastu kaalusin ainult 50 kg.
Mu vasak käsi ei töötanud, kuna ma ei saanud piisavalt toitaineid.
Mu keha hakkas toituma mu lihasmassist.
Samas olin kogu selle aja arsti valvsa pilgu all,
nii et ma ei teinud mingeid rumalusi.
Kui mu käes hakkas tekkima halvatus, oli arst üsna mures.
Ta kutsus mind üles kasvõi midagigi sööma,
sest siis olid tõesti kriitilised hetked.
Punnitasin kõik need 40 ööpäeva ja hakkasin siis veidikene sööma.
Tagantjärgi kogesin, et paast ja palve aitasid kaasa tervenemisele.
Jätsin ravimite võtmise.
Ütlesin ka arstile, et ma ei võta enam epilepsia rohtusid,
kuna sain terveks.
Kummaline on see,
et epilepsiahooge pole mul rohkem tulnud.
Kogesin läbi paastu ja palve üleloomulikku tervenemist.
Tänu Jumalale!
See toimus Tema väe läbi, mitte mu omast jõust.
Tulen veel tagasi selle juurde,
et need nõiad ja deemonlikud väed on reaalsed.
Seepärast peab aru saama vaimulikust reaalsusest,
mis on nähtamatu.
See on see sõjavarustus
ühes päästekiivri-, usukilbi- ja õigsuse soomusrüüga.
Meie ravim või võitluserelv peitub Jumala Sõnas.
Aga neid tuleb osata kasutada ja ka laud peab olema puhas.
Patud peavad olema üles tunnistatud ja maha jäetud,
et hingevaenlane kuskilt sisse ei pääseks.
Ka usklik võib sattuda deemonliku rünnaku sihtmärgiks.
Ma ei kogenud, et oleksin olnud kurjadest vaimudest vaevatud,
aga ta püüdis kahjustada mind väljast poolt.
Arst arvas, et pean kogu elu võtma epilepsia ravimeid.
Kuid sa kogesid ka teist imelist tervenemist.
Teine paranemine oli hiljuti, 2022. aastal.
Tomi Lilja oli siis Lahtis teenistusi pidamas
ja jagas seal väga mõjuva sõnumi.
Ta ütles mingil hetkel: "Püha Vaim on nüüd siin,
mistõttu kõik, kes te tahate kogeda Püha Vaimu tervenemist
ja kõike, mida Püha Vaim teeb, jookske siia lava ette!"
Mul oli sel ajal seljavalu.
Kannatasin kogu elu neuroloogiliste valude käes
just ühe selgroolüli tõttu, mis on kiilukujuline.
Rääkisin sellest ka eelmises saates,
et tõenäoliselt muutus see selliseks punktuurnõelaga torkimise tõttu.
Üks kiropraktik ütles,
et mul on üks lüli rohkem, kui teistel inimestel.
Kui aga üks lüli on rohkem, siis need vahediskid libisevad rohkem.
Nii olid mul pidevad närvivalud.
Arstid ei julgenud seda opereerida, kuna seal oli suur halvatumise risk.
Nad rääkisid küll opereerimise vajadusest,
aga keegi ei julgenud seda ette võtta, kui röntgeni pilte vaatasid.
Seal nad nägidki kiilukujulist lüli.
Aga ma ei läinud seljavaluga sinna ette,
vaid ütlesin: "Jeesus, mina usun,
et saad mind tervendada siin ja praegu, siin pingil istudes."
Ma isegi ei tõusnud püsti.
Ütlesin: "Mina usun!"
Samal hetkel seljavalu kadus.
Siis hakkasin ülistama Jumalat: "Jumal, just nii Sa teedki.
See ei sõltu sellest, kuhu peab jooksma,
vaid Püha Vaim suudab mõjutada ka tagumises pingireas,
kui sa vaid usud tervenemise imesse."
Siis tuli Tomi Liljalt ka tunnetusesõna: "Siin on isik, kelle selg saab terveks",
ja nii see ka sai.
Tänu Jumalale! Ta on tervendaja ka täna!
On. Ehk siis kaks üleloomulikku tervenemise imet.
Kuid läheme nüüd sellesse aega, millest rääkisime ka enne saate algust
Räägi sellest lähemalt, mis aeg see selline oli.
See oli mul naise leidmise aeg.
Uskliku naise, kes alguses polnudki usklik,
aga kes sai minu kaudu usklikuks.
See oli justkui tõsielul põhinev film - vähemalt nii räägitakse
ja ma ei kahtlegi, et mitmed asjad nii olidki,
mõjutades Laurat väga tugevalt, kellega kohtusin vestlusfoorumis.
Hakkasime käima ja mingi hetk ka abiellusime.
Ma võtsin selle riski, et abiellusin uskmatu naisega.
Üldiselt öeldakse, et usklik ja uskmatu ei tohiks omavahel abielluda.
Ainult usklik koos usklikuga.
Aga mul oli väga raske leida endale sobilikku usklikku naist.
Samas igatsesin väga abikaasat ja Jumal juhtis nii.
See oli täielikult Jumala juhtimine
ja ma usun, et Jumal teadis, et Laura saab usklikuks.
Ka mul endal oli selline kindlus.
Ma ei saanud seda kellelegi 100%-liselt öelda,
aga ma ise teadsin, et Laura saab usklikuks ja sai ka
ja nüüd on meid kaks.
Kahe- või kolmekordset lõnga nii kergesti katki ei tõmba,
kui seal on Jumal ja paar, kes mõlevad usuvad ja palvetavad.
Sa pole rajanud mitte just tavalist kogudust,
vaid see on veidi teistsugune.
Räägi, kuidas see sündis?
Mul oli pikalt sees selline valu,
kui käisin kõigis ärkamismeelsetes kogudustes
ja ka sellistes kogudustes, kus nõuti kogudusega liitumist.
Neis kogudustes ei lastud kõneleda mikrofoni,
kui sa polnud koguduse liige.
Ka ei lastud sul õpetada midagi.
Olen mõelnud ka sellele, et kirikute piirid peaksid langema,
et tekkiks üks kogudus, kes armastab Jeesust.
See oleks apostellik ühtsus, mis oli algkoguduse ajal.
Et see tuleks esile ka lõpuajal.
Ma usun, et see ka tuleb, aga see võib tulla valuliselt.
Ja et tuleb esile selline armastus, kus ka maailma inimesed näevad,
et usklikud armastavad üksteist;
et ei ole mingeid kirikute vahelisi piire.
Nagu üks kiriku juhtfiguur ütles,
et ta ei ütle ühegi kiriku ega koguduse kohta midagi halba
ega tembelda neid millekski,
aga mulle ta ütles:
"Pole vaja tulla nende "liivakasti". Püsi omas "liivakastis"!"
Aga Jeesus tahab tõmmata maha kõik need "liivakastide" piirid,
et oleks üks kogudus ja üks usk;
et päästeküsimused ja õpetuslikud vaidlused
ei saaks eraldavateks asjadeks.
Räägime sellest veidi pikemalt.
Johannese 17 ja ka teistes kohtades näeme armastuse topeltkäsku,
mis käsibki meil niimoodi teha.
Me teame, et apostel Johannes ütles oma vanaduspäevil:
"Lapsed, armastage üksteist!"
Kui talt küsiti, miks ta seda sama kordab,
ütles ta, et see on Jeesuse antud käsk.
Räägi sellest lähemalt,
kuna sa oled neid asju üsna palju näinud
ja nende üle arutlenud,
See oli just see põhjus, miks rajasin "Pööningu koguduse".
See pole ametlik kogudus, vaid see on kodukogudus.
Sellega ei saa keegi nimeliselt liituda,
vaid seal me koguneme
eri uskkondadest ja eri ärkamisliikumistest palvetama.
Seal loetakse ja õpetatakse Jumala Sõna.
Kõik armuannid on käigus ja me julgustame neud kasutama.
Mu unistuseks ja Jumala kutseks oli see,
et oleks aktiivne ja mitte passiivne kogudus.
Just selline, mis koosneb erinevatest kogudustest.
Eri kogudustest olevatest inimestest ja nende ühtsusest,
kellega koos püüame jõuda maailma inimesteni.
Googeldades leiab kätte Pööningu koguduse.
Viide on ka ekraanil.
Orimattilas oli üks vana pood, mis on meie maja kõrval.
Sinna pööningukorrusele me oma koguduse ruumid rajasimegi.
Sinna saime ka vana diakooniakeskuse pingid.
Saime need juhtimise läbi ja täitsa tasuta.
Muidu oleksid need maksnud vähemalt 30 000 marka.
See kõik oli veel marga ajal, aga me saime selle kõik tasuta.
Kinnitasime need koos naisega
poltide- ja kruvidega põranda külge kinni.
Kõik hakkas sujuma.
Siis hakkasid ka usklikud kohale saabuma.
Me ei tundnud neid, kuna olime just Orimattilasse kolinud.
Koroonaajal käis seal koosolekul kõige rohkem 20 inimest.
Tänapäeval on nii,
et inimesed istuvad oma kohtadele, on passiivsed,
keegi räägib teatud aja ja siis on lõpulaulud.
- Minu jaoks oli see koguaeg üks kannatus,
sest ma taha vaadata kui mingit teatrietendust.
Tahan usklikuna olla ise selles osaline.
Ja kuna jumal annab igaühele midagi öelda,
või armuande või midagi muud,
siis see on alati hoopis teine asi
minna ja kuulda, mida Jumal on andnud.
Pööningu koguduses on tehtud mikrofoniga rääkimise künnis
võimalikult madalaks.
Laseksin ka uskmatul rääkida,
aga kui uskmatu hakkaks õpetama midagi Piibli vastast,
siis ma sekkuks.
Kui ta aga tahab midagi tunnistada või avalikult küsida,
siis laseksin tal rääkida.
Kui ta ei laima ega õpeta midagi ebapiibellikku.
Võime vajadusel isegi väidelda.
Ma olen veidi selline väitleja tüüp.
Tegin isegi vastava isiksusetesti.
Mulle ei meeldi vaidlemine,
aga mulle meeldib mõistlik arutelu, mis põhineb Jumala Sõnal.
Sest Jumala Sõna on tõde ja see ei peta.
Kuid räägiksime nüüd saate lõpuosas ärkamisest ja selle takistustest.
Mis takistused siin on?
Sest Jumala üleloomulikke asju pole täna kirikus näha.
Nii peavad olema mingid takistused ja ma lasen sul neist rohkem rääkida.
Üks peamine takistus on see,
et ollakse liiga kinnistunud mõtteviisi:
"Mina olen karjane ja need on minu lambad."
Ei saada aru, et Jeesus on Ülemkarjane
ja meie kõik oleme Tema lambad.
Olgu ükskõik, milline kirikkond või ärkamisliikumine.
Ka ei tohi me usklike kogukonna puhul mõelda,
et nad on me maksude maksjad ja me võime nad kaotada.
Sest sellised mõtted tulevad.
Ühe teise ärkamisliikumise inimene
tuli mu selja taha, pani käe mu õlale ja ütles: "Siin ei kalastata!"
Ma ei läinud sinna mingil juhul "kalastama".
Rääkisin lihtsalt, et meil alustab Pööningu kogudus,
kuhu usklikud saavad tulla kokku palvetama ja Jumala Sõna kuulama.
Samuti kasutama Jumala armuande
ilma, et selle kogudusega peaks liituma.
Ei ole nii, et koostame liitumispaberid.
Me võtame kontaktandmed ainult selleks,
et võiksime teatada, millal on järgmine koosolek
või nad ise vaatavad internetist.
Teine asi on see,
et ei saada süviti aru Jeesuse öeldust: "Et nad oleksid üks!"
Kui me pole üks ja me mõtleme, et peaks tulema ärkamine,
siis kuidas saaks Jumal anda ärkamise enne,
kui me pole üks?
Kristlastel on olnud raske mõista, et usklikud peavad ärkama;
et koguduste karjased ja vanemad peavad ärkama.
Paljud kogudused on täna tühjad ja neist, kes veel on jäänud,
hoitakse küünte ja hammastega kinni.
Neid aedu ja "liivakasti piire" muudetakse aina tugevamaks.
Kardetakse, et neilt viiakse need viimasedki maksude maksjad.
Nii valitseb hirm ja vale võimu kasutus.
Piibli õpetustest ja Jeesuse tahtest saadakse valesti aru.
Oleme inimlikult kehtestanud
koguduste reeglid ja õpetused ja igasugu lahud,
mis põhjustavad palju tülisid.
Jeesus ise ennustas, et tekkivad erinevad kildkonnad,
kus keegi on ühe või teise poolt.
Aga kas keegi on ka Jeesuse poolt?
Nii see on.
Kuradile see meeldib, kui ta pääseb lõhkuma koguduse ühtsust.
Mõtlema paneb seegi, miks on nii palju mitte armastamist,
kui Jumal on ju armastus.
Tema ei muuda meelt
ja Ta armastus tulvab koguaeg.
Aga me inimestena seame erinevaid takistusi.
Üks neist on see, et me vaidleme ja tülitseme.
Ja nagu sa just ütlesid - on ka õpetuslikud lahkhelid.
Samas kui Jumala armastus on mõeldud kõigile
ja seda jagub kõigi jaoks.
Ja ega me tahagi tühistada neid ärkamisi,
mis on tulnud erinevate ärkamisliikumiste kaudu,
aga mõelda tuleks ka sellele, kuidas need jätkuks?
Kui me tahame suurt ärkamist,
mida suured prohvetid prohveteerivad, usuvad ja paluvad,
siis midagi peab me mõtteviisis otsustavalt muutuma.
Kõikide Soome usklike, karjaste, vanemate ja koguduste mõtteviisis.
Et kõik saaksid aru, et see ei tule sedamoodi.
Peaks alanduma ja piiriaiad maha kiskuma,
et tuleks üks suur lõpuaja apostellik kogudus,
kus tegutsetakse koos;
kus tegutsetakse koos nii karjaste- kui "lammastena".
Ärkamine eeldab palvetamist. - Jah.
Olen vahel rääkinud Hebriidi saarte ärkamisest.
See algas sellest, kui Jumal andis Psalm 24 kirjakohad:
"Keegi ei saa tõusta Jumala mäele
kui vaid see, kellel on puhas kätelt ja südamelt."
Ainult Jumal tunneb me südameid. Mitte keegi muu.
Ka inglid ei tunne me südant.
Ainult Jumalas ja Jeesuse veres saame me puhtaks.
Nii see on.
Nad hakkasid nägema, et nad ei suuda täita neid tingimusi.
Kuid kui nad hakkasid hüüdma Jumalat appi -
"Hüüa mind appi!",
siis järgneski hetkeline ärkamine.
Kirikus, kus enne oli ainult 8 inimest ja siis 1000.
Argentiina ärkamine oli umbes sarnane.
Ehk kõik algab palvest, Jumala Sõnast
ja alistumisest Tema ees.
Nüüd aga annan sulle veel võimaluse öelda vaatajatele,
mida oma südames koged.
Kogen südames öelda:
usklikud, armastage üksteist ja armastage Jeesust!
Jätke need õpetuste-teemalised tülid!
Jeesuse jaoks on iga hing eluliselt tähtis,
et ükski ei satuks sinna sügavikku,
kuhu kurat ja langenud inglid on mõistetud.
Nende jaoks see sügavik loodigi.
See on kohutav tragöödia,
et iga inimene, kes ei usu Jeesust, on sinnapoole teel.
Kui mitmed miljonid inimesed lähevad kohta,
kus on vaev ja kannatused nagu Piibel ütleb.
Kui me ei armasta üksteist,
kuidas siis maailm näeb, et armastame Jeesust
ja tegu on päästva usuga?
Küsimus on armastuses ja armastuse ärkamises.
Ma ei saa näidata kellelegi näpuga,
kui seda tehes kõik ülejäänud näpud mu enda poole näitavad.
Kui mina ei õpi armastama teisi usklikke, karjaseid, vanemaid
ja kõiki usuõdesid- ja vendi, kes on Jeesuses,
siis ei lähe hästi.
Ja mida me siis kuuleme kord Jeesuse ees olles,
kui peame Talle aru andma?
See pole usklike jaoks hukatuse otsus,
aga seal makstakse palka.
Ja andku Jumal armu,
kui me ei suuda Jeesusele kasvõi mõndagi hinge võita.
Kuigi see töö on Jeesuse töö, aga me oleme Tema "jalad".
Me ei saa öelda: "Jeesus, mine sinna, sinna...!",
vaid hoopis meie peame minema.
Meid on läkitatud minema,
aga me ei lähe üksi, vaid koos Jeesusega.
Püha Vaimu juhtimisel.
Nii et hakakem liikuma!
Sipoos on Armu voolu kogudus, kus just selliseid asju tehaksegi.
Paljud kritiseerivad seda,
aga Asko ja Irja Toivola juhtimisel tehakse seal neid asju
ja paljud inimesed saavad seal päästetud.
Soovin, et kõik võtaksid sellest eeskuju.
Aamen.
Aitäh nende palvega lõppevate juhtnööride eest
meile, tavalistele inimestele,
et Jumala armastus võiks täita iga me päeva rõõmu- ja rahuga.
Ja kui Jeesus on meie Issand, siis hoiab ka hingevaenlane eemale.
Ta on võitnud ära saatana väe
ja seetõttu on meil ka rõõm
kuulutada seda armu- ja rõõmusõnumit.
Aitäh sulle, et avasid seda teemat omast vaatevinklist!
Sul elus on olnud mõned "kõrbeperioodid",
kus hingevaenlane on püüdnud sind valitseda
ja isegi takistada su sündimist.
Kuid olles tutvunud su kodukoguduse kodulehega
olen rõõmus, et meil on veel lootust,
sest veel on inimesi, kes palvetavad ja otsivad Jumala palet.
Lootust on.
Aitäh sulle ja su naisele! - Aitäh!
Soovides toetada Eesti TV7 tööd,
võite helistada 900 1770 (kõne hind 10 eur)
või annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa